208__ 
allerede i de nærmest følgende Dage begyndte at voxe i 
Spidsen; men Væxten var langsom, saa at de først nu efter 
halvanden Maaneds Forløb have begyndt at afsætte Hatten i 
Form af en lille Svulst. Jeg kan derfor endnu ikke be- 
stemme, om den af Seler, pyramidale avlede Afjaricus kan 
henføres til en forhen beskreven Art; dog synes den at være 
specifisk forskjeliig baade fra Agar. tuheroms Bull, og Agar, 
cirralus Pers., som begge udgaae fra Sclerotier, der findes 
mellem Lamellerne af større Agarici (Cfr. Tulasne, Selecta 
Fung. Carp., p. 112). 
3. Sclerotium stercorariiim DC. forekom i Mængde 
i Novbr. og Decbr. 1864 i Kogjødning paa Klingstrup Mark. 
Den vexlede fra et Peberkorns til en Hasselnøds Størrelse, 
ligesom ogsaa Formen var meget forskjeliig, ægformet, linie- 
formet eller puklet; indvendig var den hvid, udvendig først glat 
og blygraa, senere rynket og sort. Endeel af disse Sclerotier 
bleve udsaaede i Decbr. i et Glas med Jord paa Bunden. Den 
21de Marts 1865 var der fra en af Sclerotierne fremskudt et 
ovalt, hvidgraat, kortstilket, 4'" langt Legeme (Tab. HI, Fig. 1), 
besat med krystallinske Vorter, som under Mikroskopet viste sig 
at bestaae deeis af kuglerunde, glasklare Blærer af temmelig 
forskjeliig Størrelse (Tab. III, Fig. 3), deels af uregel- 
mæssige, mørke grynede Masser; Stokken var ved Grunden 
forsynet med en udbredt Krands af stive, hvide Børster. I de 
følgende Dage voxede den langsomt, men den 31te Marts 
var den pludselig skudt frem med en 2" lang, uldhaaret 
Stok, medens Hatten allerede var halvveis opløst og henflydt 
i en sort Vædske. Det var aabenbart en Coprinus, som 
havde udviklet sig af denne Sclerotium, og de senere talrigt 
avlede Individer viste sig at være Coprinus niveus Pers. 
(Tab. III, Fig. 2). Den 21de April var der nemlig paa Sclero- 
tierne fremkommen flere ærtestore, hvide Vorter, af hvilke der 
allerede 3 — 4 Dage efter var udviklet modne Expl. af Co- 
prinus niveus, med tommehøi, 1 — U'" tyk, huul, snehvid 
filtet Stok, og en klokkeformet Hat, tæt beklædt med en 
hvid Uld, der let faldt af og frembød en askegraa, fintfuret 
Hat med en lille brun Isse; Lamellerne vare tætsiddende. 
