214 
sete under Mikroskopet, at bestaae af en Uendelighed af 
yderst smaa, aflange, klare Legemer, som ved 400 Ganges 
Forstørrelse viste en stærk Molekularbevægelse, og som jeg 
antager at være Knopceller (Conidier). 
8. Sclerotium durum Pers. Ved Dyrkning af denne 
er jeg kommen til ganske andre Resultater end baade Lé- 
veillé og Tulasne, som begge tilligemed flere andre Bota- 
nikere angive det for utvivlsomt, at den nævnte Sclerotium er 
Mycelium for Botrytis cinerea Pers. ; dog bemærker Tulasne 
ligesom Berkeley, at sandsynligvis flere forskjellige Svampes 
Mycelium er henført til Sclerotium durum. Ganske vist frem- 
kom ogsaa ved mine Forsøg den uundgaaelige Botrytis cinerea 
og som det synes flere nærstaaende Arter stedse i stor 
Mængde nogle Dage efter at den nævnte Sclerotium, fra 
hvilken Plante denne end hidrørte, var henlagt i en fugtig 
Atmosphære ; men jeg kan dog af flere Grunde ikke antage 
Sclerotierne for en constituerende Deel af den samme be- 
dækkende Botrytis ' ), thi dels fremkommer denne sidste ogsaa 
paa mange andre Sclerotier, der senere frembringe helt andre 
Svampe (f. Ex. paa den nys omtalte Sclerotium compactuni 
Cucurbitarum) , og dels udvikledes af de selvsamme Indi- 
vider af Sclerotium durum, paa hvilke Botrytis snyltede, 
senere fuldt udviklede Pezizae, hvilket idetmindste var Til- 
fældet med de Exemplarer af den nævnte Sclerotium , som 
vare samlede paa Heracleum, og Dipsacus, medens de af for- 
skjellige andre Planter indsamlede lignende Sclerotier hidtil 
rigtignok ikke have frembragt andet end Botrytis og for- 
skjellige andre Skimmelsvampe, blandt andet en temmelig 
stor, smuk, hvid Stacliylidiwn. 
I Januar 1863 saaede jeg endeel Exemplarer af Sele- 
rotium durum, samlet paa Stænglerne af Eeracleum 
giganteum. Den 2den April s. A. viste sig paa de i 
Jordskorpen liggende Sclerotier nogle 2—3'" lange, kjød- 
' ) med mindre det bekræfter sig, at den ikkun bestaaer af coni- 
diebærende Traade , hørende til Pezizae (cfr. de Bary, Morph, 
u. Physiol, d. Pilze, 1866, p. 202). 
