242 
lertid ingensomhelst Forskjel mellem alle disse Former; 
deres Organer og deres morphologiske Bygning ere fuld- 
komment overensstemmende. 
Det Spørgsmaal, som nu først paatrænger sig ved den 
morphologiske Betragtning, er dette: Af hvad Beskaffen- 
hed er den omtalte Knold? Er den et Stængelorgan 
eller et Rodorgan eller er den halvt det ene og halvt det 
andet. De Stadier af Planten, som vi hidtil have lært at 
kjende, give imidlertid intet Svar herpaa; i de paafølgende 
Efteraars- og Vintermaaneder finder man heller ikke noget 
Nyt, som kan lede En paa Spor. Planterne vedblive at ud- 
vikle nye Blade i deres Roset, men Udviklingen foregaaer 
meget langsomt i den koldere Tid, og undertiden, naar 
Vinteren er meget stræng, som i 1863—64, ødelægges alle 
Bladene af Frosten, og Væxten ophører for en Tid ganske. 
Med Foraarets Begyndelse, det vil sige henimod Slut- 
ningen af Januar Maaned, begynde Planterne igjen at skyde; 
der dannes da hurtigt af Terminalknoppen en ny Bladroset, 
hvorved Planterne gjenvinde deres gamle Udseende. Sam- 
tidigt kan man imidlertid tillige begynde at finde nyt Materiale 
til Undersøgelse; de talrige Frø, som ere blevne udspredte i 
Løbet af Efteraaret og Vinteren, begynde nemlig nu at spire, 
og man seer snart, navnlig omkring de føromtalte hentørrede 
Frugtstængler, en Masse Smaaplanter mylre frem, som vi 
nærmere skulle betragte. 
De unge Frøplanter ere i Begyndelsen meget smaa, 
hvad man allerede kunde slutte af Frøenes overordentlige 
Fiinhed; deres absolute Størrelse overgaaer neppe 3™"^, naar 
alle Organer medregnes. Fig. 1 fremstiller et kraftigt ud- 
viklet Exemplar, taget strax efter Spiringen, forstørret c. 
50 Gange. 
De overjordiske Organer af en saadan Frøplante frem- 
byde intet Særligt at bemærke. De to Kotyledoners noget 
kjødede Bladplader ere afrundet- nyreformede og subpeltate, 
idet Stilken er befæstet paa Pladens Underflade, men næsten 
