33 
gaaede Mycelium faar mindre Plads til at udbrede sig; hvor 
dette ikke var Tilfældet fandt jeg ikke sjældent et Bladparti 
af 10-14 (oftest dog kun 5 — 8) Millimeter iTværmaal gjen- 
nemvævet af samme Mycelium. 
Hvad her er anført angaaende Udviklingen af Puc. Poa- 
rum, synes ogsaa at være gjældende for Puc. straminis, naar 
Æcidiesporer af denne Art udsaas paa Hvedeplanter, som 
have skudt Stængel. Paa ganske unge Planter udvikles derimod 
sjældnere Teleutosporer , og Uredosporerne bryde ofte frem 
paa begge Sider af Bladet, især paa Rugplanter. Begge 
de nævnte Rustarter ligne ogsaa hinanden deri, at Uredo- 
og Teleutosporer fortrinsvis optræde paa Bladene, Myceliet 
af begge er istand til at overvintre i Græsarternes Blade, og 
Æcidier af begge Arter vil kunne findes hele Sommeren igjen- 
nem, dog hyppigst hen paa Eftersommeren. Om de ogsaa 
som Uredo og Puccinia have Værtplanter tilfælles, kan jeg 
endnu ikke med Sikkerhed afgjøre. Forsøg med at overføre 
Puc. straminis paa Poa annua, pratensis og trivialis, ved 
Æcidiesporer af Æcid. Asperifolii Pers. voksende paa Anchusa 
officinalis, have hidtil givet et negativt Resultat, dog har jeg 
sent paa Efteraaret oftere fundet Uredosporer af en Rustart 
paa Poa annua, der danner mindre, mere tætsiddende, ofte 
sammenflydende Sporehobe, og hvis spirende Sporer udvikle 
en udelt Spiretraad. — At Uromyces Dactylis Otth. er tem- 
melig almindelig paa Arter af Poa, er bekjendt nok. Jeg 
har ogsaa oftere overført denne Art paa Poa annua og tri- 
vialis ved Sporer af Æcidium Ranunculacearum D. C, voksende 
paa Ran. repens L. , (derimod er det — mærkeligt nok — 
ikke hidtil lykkedes mig at overføre den paa Dactylis glome- 
rata L.). Uredosporer af Puc. Poarum og Urom. Dact. kunne 
være vanskelige nok at adskille, da begge udvikle en for- 
grenet Spiretraad, men de ledsages som oftest af Teleuto- 
sporer. — Hos Uredosporer af Puc. straminis er Spiretraaden, 
som bekjendt, udelt. 
JJot ti,liMkr. 3 r. H, Jouiu. d, bot. 8 s II. ^ 3 
