62 
(dets Tykkelse er 1 — 2 mm.) ; efter det har jeg fundet indtil 
4 andre Ammeblade, af hvilke det 1ste og 2det paa de un- 
dersøgte Stadier vare de længste og ragede langt frem over det 
første Ammeblad. Moderplantens Rødder, som bære Løgene, 
ere ikke forsynede med mange Grene; de fleste Rødder, som 
ses, have deres Udspring fra Løgene, der saaledes strax 
sættes i Stand til at føre et selvstændigere Liv; disse Rød- 
der ere langt mere hvidlige end Moderrodens. Ofte sidde 
2— 3 Løg samlede; alle de med Hensyn dertil undersøgte havde 
endogen Oprindelse. 
Senecio Jacobæa. 
Silaus pratensis (Schimper). 
Silene nutans. 
Sium latifolium. Se Botan. Tidsskr. III R., 1ste Bind, 
1876 — 77, S. 107. I Aug. Maaned har jeg gjentagne Gange 
samlet Rødder med vidt udviklede Skud. 
Spiræa Filipendula. Efter Irmisch Bot. Zeitg. 1874, 
S. 568. 
Solanum Dulcamara. Da den ikke er nogen urteagtig 
Plante, hører den egentlig ikke til de her omtalte Planter. 
Jeg kan bekræfte de tidligere Angivelser om Knopdannelse 
saa vel paa den hypokotyle Stængel og Hovedroden hos 
Kimplanterne som paa de ældre Planters Rødder. 
Sonchus arvensis. Rødderne spille her næsten den samme 
Rolle i Plantens Liv som hos Cirsium arvense, dog ikke ganske, 
thi den har ogsaa Knopper overvintrende paa de nederste 
Dele af Stænglerne; ethvert Stykke Rod synes i Stand til at 
danne Skud, naar det da ikke er alt for lille. 
Tamus communis har efter Vau cher Rodskud. 
Tamus Elephantipes frembringer Skud fra den hypokotyle 
Stængel (efter Mo h I). 
Taraxacum officinale. At Roddele af den, naar over- 
skaarne, let danne Knopper, er ovenfor omtalt; om de ube- 
skadigede Rødder gjøre det, er mig ubekjendt. Skuddene 
dannes paa Rodstykkernes Ender, rimeligvis fra Kambiet, 
ganske som hos Buuias. Paa Stykker af Rødder, der vare 
