90 
blomstrende Stængel. Udløberne forgrene sig strax stærkt 
(se Fig. B), og da alle Grene forholde sig som Hovedgrenen, 
kan der altsaa i første Aar grundlægges en Mængde nye 
Planter omkring Moderplanten; dennes Dele dø alle efter 
Væxtperiodens Slutning. 
Antallet af Grene, som komme til Udvikling, forøges 
imidlertid yderligere derved , at der under hver Hoved-Axel- 
knop paa den primære Axe findes en accessorisk Knop; paa 
den overjordiske Del, hvis Axelknopper blive Løvbladgrene, 
kommer den sjælden til Udvikling; jeg har dog set et Til- 
fælde, hvor Hovedknoppen blev til en Løvgren, men den 
accessoriske Knop (»Tillægsknoppen«) til Jordstængel, den 
første havde negativ , den anden positiv Géotropisme. Al- 
mindeligst er det, at de, der ere stillede paa Stænglens 
nedre Del, i Axlen af de Blade, hvis Hovedknopper blive 
Udløbere, ligeledes udvikle sig til saadanue. Den første Dan- 
nelse af denne Tillægsknop har jeg ikke iagttaget, men paa 
lidt ældre Udviklingstrin viser den sig tydelig stillet paa Ho- 
grenens Grund (se Fig. C , hvor H betegne Axerne af 2den 
Orden, Grenene paa Hovedaxen , der støttes af de, nu af- 
faidne Kimblade, cot; ga er TilJægsknoppen) ; det samme 
synes at være Tilfældet med andre Tillægsknopper , — et 
ejendommeligt Forhold, som jeg ogsaa har berørt i mine Un- 
dersøgelser over "Forgreningsforhold hos Fanerogamerne« (Vi- 
denskabernes Selskabs Skrifter, 5 R. , X Bd., 1872), men 
som trænger til nærmere Undersøgelse. 
Stængelstykkerne paa Udløberne ere lange , dog er det 
første, som bærer »Knop- Kimbladene« almindelig kort (2 — 3 
Mm.); men hos Tillægsknoppen er det længere, ofte 10— 15 Mm. 
i Længde. 
De Udløbere, der komme til Udvikling paa de ikke fra 
Frø opkomne Exemplarer, stemme i alt væsentligt med de, 
der fremkomme paa saadanne. Alle Udløbere dø langsomt 
bort bagfra. 
Rødder dannes vel fortrinsvis ved Bladgrundene, men 
ogsaa uordentlig paa .Stængelstykkerne, særlig paa deres Un- 
