156 
eller fæste sig til Træets Bark, ophører denne absorberende 
Virksomhed eller den træder i det mindste for en Tid stærkt 
tilbage,- de fungere som Hefteredskaber og som Frembringere 
af de nye Kuld af Rodgrene, hvoraf enkelte ofte holde sig skjulte 
i dem et længere Stykke og formodentlig forholde sig til 
Moderen som denne til Stængelen. Det er rimeligt, at hele 
dette Forhold maa træde mindre tydeligt frem hos dyrkede 
Individer. 
Rodhættens pludselige Forsvinden er ejendommelig for 
disse Planter. Cuscutas Hovedrod mangler fra sit første 
Stadium Rodhætten; Neottias og Monotropas Rødder have i 
Følge Drude*) en af et enkelt eller meget faa Lag dannet 
Hætte, og det samme vil maaske vise sig at være Tilfældet hos de 
fleste Parasiter og Halv-Parasiter ; hos vore Planter er Forholdet 
blevet et helt nyt, idet den stærkt udviklede Hætte saa godt 
som pludselig tabes, naar Rodspidsen har brudt ud gjennem 
Stængelens Epidermis. 
Den hele mærkelige Udvikling af disse Rødder maa der- 
for opfattes som en Adaptation, en Afpasning efter de ydre, 
givne Omstændigheder; og interessant er det at se, at denne 
Adaptation kan efterlade saa dyl)e Spor i Plantens Udvikling, 
at der selv hos saadanne Individer, som ved Dyrkningen have 
været unddragne de naturlige Betingelser, endnu kan vise 
sig i Stængelparenkymet en Tilbøjelighed til at vige til Side 
paa de Steder, hvor ellers Rødderne vilde bane sig Vej. 
Til denne almindelige Rcdegjørelse for mine Resultater 
skal jeg tillade mig at føje nogle nærmere Detailler angaaende 
det hos enkelte Former Iagttagne. 
Puya spec. Meget højt oppe i den overjordiske Stæn- 
gel lindes fuldt udvikVede Rødder. De udspringe forstørste- 
delen fra den indre Del af Stængelens »Bark« , nemlig det 
Parti der ligger udenfor Cylinderen af stærkt fortykkede 
*) Biologie v. Monotropa Hypopitys und Neottia Nidus Avis. Göttingen 
1873. 
