168 
fremad i den primære Rods Bark paa et længere Stykke, 
hvorefter nogle forlode den. Det Parti af Røddernes Epider- 
mis, der vendte mod Træets Bark, dannede en Art Palisade- 
Væv, hvoraf enkelte Celler havde boret sig ind i Korken, 
saa at de forholdt sig som Papillerne paa Roden i Stængelen. 
De mod Korken vendende Spidser af Rodpapillerne vare fol- 
dede og tyndvæggede; de havde udsvedt et (klæbrigt?) Stof, 
der i Chlorzinkjod ses som et mørkebrunt, klumpet Lag, 
skarpt afgrænset mod de blaa Cellevægge. 
Anoplophytum? (vildtvoxende, N. 8025 u. s.). Rød- 
derne i Stængelen ligge ordnede i to diametralt modsatte 
Bundter. 1 Rliizomet tiltager Antallet , her ligge to meget 
mægtige Knipper lige overfor hinanden. 
Den øverste Rod i Stængelen havde sit ældste Parti c. 
8 Centim. over Jorden. 
Rhizomet var noget forkullet. 
Ikke en eneste Rod antog en skraa Retning; alle løb 
parallelt med Afstamningsaxen indtil Rhizomets yderste Spids. 
Her traadte de to Bundter ud og dannede tilsammen et 
stærkt Knippe. 
Enkelte Rødder vare stærkt opfyldte af Hyfetraade. 
FORKLARING AF TAVLERNE. 
Tab. VI. 
Fig. 11 — 13. Puya spec. 11, 12: Tværsnit af Rod i Stængelen. 
Karrene ere dannede , men Fortykningen optræder 
alene i Marvcellerne. sp Stængelens Parenkyni , e 
Rodens Epidermis , y ydre Bark , ii indre Bark , sk 
Skeden, s Sigrupper , k Kargrupper, m Marv. 13 : 
En Del af Rodens Centralcylinder; paa denne Rod 
ere Karrene (k) ikke fuldt udviklede, men Fortyk- 
ningen er fra Marven trængt uregelmæssigt ud mel- 
Jem Kar -Lameller og Si -Grupper og har dannet et 
sammenhængende Lag umiddelbart indenfor Skeden 
(s). O, V. *) 
") Figurerne ere tegnede ved Vinkelspejl; de vedfejede Komertal angive 
resp. Okular og Objektiv (Mikr. Seibert og Kraft, Gundlach's Nachf.). 
