107 
Sium latifoUum forholder sig ganske anderledes. Rod- 
stokken er lodret, kantet, og har tæt trængte Blade; hver 
Bladaxel støtter en Knop, og disse Knopper har jeg altid 
fundet oprette; ingen bøjer sig til Siden og søger ned i Mud- 
deret som hos den forrige Art, og de, der komme til Udvik- 
ling, danne alle løvbærende oprette Grene. Enhver Plante 
vilde da altsaa komme til at danne en tæt Tue og dens 
Vandringsevne ved Hjælp af de vegetative Dele vilde være 
højst ubetydelig, hvis den ikke havde anden Formeringsmaade. 
Dette har den ganske vist, men den synes dog ikke at være 
saa givtig som hos S. angustifolium. 
Fra Rodstokken udgaar Rødder, som kunne blive mindst 
2 Fod lange, og naa en Gaasefjers Tykkelse; de ere hvide 
og forsynede med en talrig Mængde, i regelmæssig akropetal 
Følge dannede, meget finere Siderødder. Rødderne ere tri- 
arche, og Siderødderne staa i Længderækker. 
Paa de kraftige Rødder kan man finde en livlig 
Knopdannelse, og mange af de anlagte Knopper voxe ud 
og danne nye Planter med lodrette smaa Rhizomer, altsaa som 
Moderplanten i Miniatur. 
Knopperne anlægges under den primære Bark, som er 
meget løs og svampet, løftes i Vejret og gjennembrydes. 
Senere falder Barken af, og der danner sig et Korklag lige 
under Strængskeden. 
Spiringen og Kimplantens Udvikling er ubekjendt. 
Saaledes ere disse to Plantearter henviste hver til sin 
egen Art af vegetativ Formering. Den ene har Udløbere af 
bestemt Bygning, der hurtigt og rigt danne nye Planter, og 
den optræder derfor ogsaa i Regelen i talrig Mængde i de 
Grøvter og Bække, hvor den voxer. Den anden mangler, 
saavidt jeg hidtil har set, ganske egentlige Udløbere, men 
har i det Sted kraftige »udløbende« knopbærende Rødder. 
Denne Knopdannelsesmaade er aabenbart ikke saa givtig som 
den anden, thi der dannes ikke tætte Masser af Planter, der 
hvor den voxer. 
