114 
VIIT. Nepeteæ. 
TX. Stachydeæ. 
XI. Aju^roideæ. 
Cedronella , Glechonia. 
Lamiuni, Leoniirus, Stachys. Sideritis. Marrubium, 
Ballota , Plilomis . Sphacele. 
Tcucrium. 
BESKRIVELSE AF NOGLE FORMTYPER. 
Teucrium Scordium. 
Stænglen er i Gjennemsnit firkantet med fremspringende 
Kanter; indenfor hver af disse ligger der et Karbundt og 
mellem to og to af disse Hovedkarbundter undertiden et 
mindre, bestaaende af de samme Elementer. Epidermis, paa 
hvilken der efterhaanden udvikler sig en smuk takket vortet 
Cuticula, staaer i meget nøie Forbindelse med det derunder 
liggende Cellelag, begge, dog navnlig det sidste, ere stærkt 
fortykkede og aldeles uden Mellemcellerum , herved og ved 
deres glindsende hvide Farve danne de en iøinefaldende 
Modsætning til det indenfor liggende rundcellede, bladgrønt- 
holdige, forholdsvis tyndvæggege med mange større eller 
mindre Mellemcellerum forsynede Barkparenchym; de nævnte 
Egenskaber ved Barkens to ydre Cellelag træder allerede 
meget tidligt frem. 
Ligeledes meget tidligt, medens Karbundternes Bastdel 
endnu er svagt udviklet og uden nogensomhelst Stivhed, 
begynder i Barkens fremspringende Kanter en Udvikling af 
Collenchym; først findes der her kun den samme Fortykkelse 
som i Stænglens øvrige Periferi, men snart fortykkes ogsaa 
det 3die Lag og det 4de o. s. v. CoUenchymets Uddannelse 
skrider altsaa fra Epidermis indefter, og med Hensyn til 
Maaden hvorpaa Fortykkelsen skeer, maa bemærkes, at det 
i Begyndelsen kun er de tangentiale Vægge, der fortykkes, 
mens de radiale forblive tynde. Endelig faa vi dannet 
Stænglen rundt 4 tykke Strænge af Collenchym af den sæd- 
vanlige Beskaff"enhed. 
Paa Grund af Stænglens Gjennemsnit har det øvrige, 
