126 
ducerer det sidstnævnte, som altsaa kommer til at ligge i 8 
smaa Bælter indenfor de 8 af Bladgrøntstriberne, udvikler 
kun meget lidt secundær Bark, hvorimod sligt udvikles rigeligt 
af Karbnndternes Cambium, baade en betydelig Mængde Blød- 
bast og Buer af meget tykcellet Bastprosenchym; efterhaanden 
som disse tage til, tager Collenchymet af og mister snart al 
Betydning. Korkdannelse har jeg ikke iagttaget; den har en 
urteagtig Stængel, de to foregaaende derimod ere buskagtige. 
R o s mari n u s o ffi c inalis. 
De yngre Grene af denne buskagtige Plante have et 
noget sammentrykt firkantet eller næsten ovalt Gjennem- 
snit, uden fremspringende Kanter. Collenchymet optræder 
derfor heller ikke i Stræuge, men findes kun i de to til tre 
indenfor Epidermis liggende Cellelag; selve Epidermis holder 
sig en Stund meget smaacellet og fin med en svagt udviklet 
Cuticula; den collenchymatiske Fortykkelse i de ovennævnte 
Cellelag findes næsten udelukkende paa de tangentiale Vægge. 
Paa det yngste Stadium, hvor jeg har undersøgt Stænglen, 
viser den sig i Besiddelse af to Karbundter, et i hvert af 
Brændpuncterne , svarende til et Bladpar; disse KarbUndter 
brede sig til begge Sider, hvilket i Tværsnit viser sig som 
om de sende en Arm til hver sin Side; disse 4 Arme 
uærme sig hverandre 2 og 2, men blive dog adskilte ved et 
parenchymatisk Væv, i hvilket Karbundterne til det næst- 
følgende Bladpar optages. Paa dette Stadium har de to 
nævnte Karbundter allerede udviklet en Mængde i radiale 
Rækker ordnede Kar, uden at der endnu er dannet et eneste 
tykvægget Bastelement, den secundære Bark bestaaer endnu 
kun af Blødbast^). Efterhaanden som Grenen voxer i Tyk- 
^) Hvad Sachs (Lehr&uch pag. 44 nederst, 1ste Udg.) fremhæver, at i Di- 
cotyledonernes aabne Strænge begynder Uddannelsen fordetmeste med 
Fortykkelsen af enkelte Bastceller paa Karbundtets periferiske Side, senere 
optræde enkelte Spiralkar eller Ringkar, er for Labiaternes Vedkommende 
underkastet (lere Undtagelser foruden den her nævnte. 
