128 
og forholdsvis tyndvæggede, hvorfor det hele Væv faaer et 
uregehiiæssigt Udseende, saameget mere som Cellerne navnlig 
ere radialt strakte og stærkt bugtede. Afvexlende med de 
egentlige Korkceller dannes der nu ogsaa Schlerenchymceller 
(Tab. IV P^ig. 14), der ligge i Række med Korkcellerne og 
som et Længdesnit viser have samme Længde som disse og 
omtrent samme tangentiale ßrede (Fig. 16). Disse Stenceller, 
der have tydelige Kanaler, rykke Cambiet nærmere end de 
egentlige Korkceller, og det er vanskeligt ved Betragtningen 
af det Præparat, hvorefter Tab. IV Fig. 15 er tegnet, der er 
et lille Parti af Tab. IV Fig. 14 stærkere forstørret, at fri- 
gjøre sig fra Forestillingen om , at de fremgaa directe af 
Cambiets Celler. 
Lav andula vera, 
Hos denne buskagtige Plante, hvor Stænglen er budt fir- 
kantet, anlægges der 4 til disse Kanter svarende Karbundter, 
adskilte ved et smaacellet Væv, mindende ganske om Ori- 
ganum sipyleum, men i dette Væv, Resten af Procambiet, 
dannes der dog Cambium, inden det interfasciculære Ved be- 
gynder at vise sig. Kort før Cambialringen saaledes dannes 
begynder Collenchymet saa smaat at fremtræde i Kanterne 
fra Periferien af. Men hermed standser foreløbig Collen- 
chymets Udvikling, thi nu udvider Stænglen sig meget bety- 
deligt, Cambialringen tiltager i Tykkelse, men producerer 
endnu aldeles intet Interfasciculærved; Primærbarken faaer 
fuldt op at gjøre med at holde Skridt med denne stærke 
Udvikling og deler sig derfor i alle mulige .Retninger , dog 
som naturligt er navnlig ved radiale Vægge og udvider sig 
nu saa meget som muligt; Barken bestaaer derfor af tynd- 
væggede, uregelmæssigt anordnede Celler. Kun Epidermis 
med det derunder liggende Cellelag beholder et collenchy- 
matisk Udseende, saaledes at der altsaa ikke er Tale om 
Collenchymstrænge. I Periferien af hvert af Karbundterne 
havde der dannet sig en ret anselig Gruppe tyndvægget Bast- 
