parenchym; ogsaa dette udvikler sig paa samme Maade som 
Primærbarken. Under den fortsatte Tykkelsevæxt drages 
ogsaa det subepidermale collenchymatiske Cellelag med ind i 
den tangentiale Udvidning og undergaaer en tilsvarende Deling, 
samtidigt med at Epidermiscellerne blive flade; nu er der neppe 
noget Collenchym i Barken. 
Efterat Stænglen saaledes har opnaaet en betydelig Tyk- 
kelse, dannes der en Kreds af kraftige, af stærkt fortykkede, 
kantede Celler bestaaende Bastbundter og snart efter begynder 
indenfor en Korkdannelse, ligesom der idethele i den secun- 
dære Bark finder en livlig Celleudvikling Sted, hvorved denne 
opnaaer en anselig Tykkelse. Den primære Bark, hvis Celler 
ere blevne noget træede, taber efterhaanden Evnen til at 
følge Udviklingen og brydes istykker, men mærkelig nok synes 
nu Collenchymet atter at være kommet til Udvikling og viser 
sig som en af 2 (med Epidermis 3) Lag bestaaende Ring, 
hvis Celler langt mere nu end i Begyndelsen vise en i tan- 
gential Retning gaaende Fortykkelse; dette collenchymatiske 
Væv træder navnlig ved Behandlingen med Chlorzinkjod 
meget tydelig frem, da det farves violet, medens Barkparen- 
chymet indenfor farves gult. Ogsaa paa Indresiden af Epi- 
dermiscellernes ydre Væg afleires Cellulose, som næsten halvt 
fylder Cellens Lumen ; denne Epidermis er omgivet af en tyk 
og bugtet Cuticula. 
Jul. Vesque^) omtaler Forkorkningen af andre Væv 
end den egentlige Kork og skildrer, hvad han har iagttaget 
hos Lavandula vera med følgende Ord: »En effet dans quel- 
ques plantes (sous-arbrisseaux de la famille des Labiées), 
telles que la lavande, il se forme, au-dessous des fibres libé- 
riennes, un phellogène, qui engendre une faible couche de 
suber; toutes les parties situées en dehors de ce tissu meu- 
rent et tombent. Quand ou observe plus tard la coupe trans- 
versale de récorce de la même plante, on ne trouve plus de 
couche phellogène aussi complexe. Les éléments libériens. 
') 1. c. pag. 84. 
Hot ti.liMkr. 3 r. I. Jomn d bot. 3 s I. 
9 
