134 
Spørgsmaalet, idet jeg henpeger paa, at vi med Rosmarinen 
ere rykkede meget nær ind paa et saadant Tilfælde. 
Skjøndt nu Dannelsen af Kork i den secundære Bark i 
Reglen falder sammen med Tilstedeværelsen af en veludviklet 
Bast, er dette dog ikke altid Tilfældet, idet vi hos Origanum 
sipyleum finde en lignende Korkdannelse, uden at der synes 
at dannes Bastbundter. Nogenlunde midt i den primære 
Bark opstaaer Korken hos Phlomis tuberosa og i det sub- 
epidermale Cellelag hos Salvia aurea uden Collenchym men 
med kraftig Bast samt hos Pogostemon plectranthoides med 
saavel kraftig Collenchym som Bast. 
Medens der haves flere Exempler paa, at Korkmoder- 
cellernes Bælte bestaaer af Celler, der befinde sig i forskjellig 
Afstand fra Epidermis (Exmpl. Urtica dioica, Scabiosa sua- 
veolens), er det vistnok meget sjældent iagttaget, at det 
først dannede Bælte af Korkmoderceller standser sin Virk- 
somhed og at det derunder liggende Lag fortsætter den^). Dette 
finder Sted hos Sideritis Canariensis. Det subepidermale 
Lags Celler strække sig radialt og der opstaa hist og her 
Tværskillevægge i dem, hvorpaa det Hele forkorker; men 
imidlertid have de Celler, der ligge nedenunder ligeledes 
strakt sig og begyndt at dele sig ved Tværskillevægge, og 
at udvikle Kork. At de nævnte to Lag Celler ikke staa i 
directe genetisk Forbindelse, sees baade af deres indbyrdes 
Stillingsforhold og af Mellemcellerummene, der her som og- 
saa fordetmeste andensteds optræde mellem det første og 
andet Lag Barkceller. Korkcellerne ere store og smukt ud- 
viklede. 
Efterhaanden som der bliver undersøgt flere og flere 
urteagtige og halvbuskagtige Planter med Hensyn til Kork- 
dannelsen, viser det sig ogsaa mere og mere, at dette Væv 
kan dannes paa meget forskjellig Maade hos nærbeslægtede 
Planter, men tillige at Phellogenet her viser en langt større 
Noget forskjelligt fra det af Vöchting (1. c. pag. 50) beskrevne Forhold 
bos Heteroceiitron roseum. 
