160 
Modsætning til de andre Arter kun dannet en meget lille 
Bugt paa Bugsiden; om dette Forhold er constant, kan kun 
afgjøres ved Undersøgelse af en Mængde Korn fra forskjellige 
Voxesteder. Epidermiscellerne (Fig. 19 e) ere svagt bugtede; 
Cellerne i po ere ofte violette og derved utydelige; Porerne 
har jeg kun set i enkelte af Cellerne efter Behandling med 
Kali. I Regelen ere de porøse Celler noget længere end det 
er angivet paa Figuren, men imellem de længere træffes der 
dog flere kortere som den længst tilvenstre paa Figuren. 
Cellerne b ere tydelige og violette; denne Farve ses ogsaa 
i Tangentialsnit, og de violette Celler ere langstrakte i 
Retning af Kornets Længdeaxe, men noget skraatløbende, 
som Kudelka beskriver det hos Rug og Hvede. De fleste 
Celler i po ere i Tangentialsnit længere (i tang. Retning) 
og smallere end hos de to forrige Arter. — Cellerne g ere 
i Tværsnit ofte delte i en større ydre og en mindre indre 
Celle; t svulmer stærkt ved Behandling med Kali; de violette 
Celler miste derved deres Farve og blive meget tydeligere. 
4. A. repens Beauv. Kornet 5 mm 
langt; ligner aldeles forrige i Farve, men i 
Tværsnit (Fig. 20) ligner det langt mere A. 
obtusiusculum. I anatomisk Bygoing ligner 
Fig. 20. Agropy- Kornet i de fleste Henseender A. caninum, 
rum repens. Tvær- 
snit, dog med følgende Forskjelligheder: Cellerne 
b ere brune og meget utydeligere end hos 
forrige; kun ved Paavirkning af Kali blive de tydelige; jeg 
har aldrig set Glutencellerne delte; i Tangentialsnit ere 
po noget større end hos caninum. Hvis disse Forskjellig- 
heder, som jeg har iagttaget hos mange Korn, ere konstante, 
vil man let kunne kjende Kornene af de to Arter fra hver- 
andre, der i deres ydre Form vanskelig ville kunne adskilles. 
Schedonorus. Bromus. « 
Arterne af disse to Slægter, der staa hinanden saa nær, 
at de vistnok ikke burde skilles ad, frembyde mange 
