41 
yttre gynsamma eller ogynsamma förhållanden mera märkbar, 
såväl med hänseende till den större eller mindre utvecklingen 
af skelettet i allmänhet, som i afseende på skiljaktighet erna uti 
vissa delars proportioner. Isynnerhet är det benhufvudet (cra- 
niet) som företer serdeles märkbara modifikationer uti sin form, 
beroende af de förändringar, som de uti käkarne inkilade tän- 
derna är o underkastade. Med käkarnes förlängning t. ex. sam- 
manhänger en motsvarande bildning af okbensbågen och tinning- 
groparne, och af de kammar, som från dem utgå i alla rikt- 
ningar. Den starka utvecklingen af gnagarnes framtänder t. ex. 
har haft till följd en motsvarande utveckling af mellankäksbe- 
nen. Under ett mera rörligt lif och i förening dermed en mera 
verksam respiration , och under ihärdiga ansträngningar utveckla 
sig mera sinus frontales och arms supraciliares. Om craniet 
sålunda blifvit ytterligare förändradt uti alla sina delar, så har 
det å sin sida åter utöfvat en märkbar reaktion på vertebrorna , 
på apophyserna och ref benen, ja äfven på extremiteternas ben, 
hvilka blifvit gröfre och kortare. Det är nemligen anmärknings- 
värdt, att skelettet och dess serskilda delar, då de tilltaga i 
storlek, i allmänhet tillväxa mera på bredden än på längden^). 
Med den stigande åldern undergår skelettet i allmänhet den 
förändring, att benen blifva hårdare och fastare, att en del ut- 
skott och kammar, (cristce) uppkomma, som under det yngre 
stadiet antingen helt och hållet saknas, eller ock endast äro 
svagt antydda; att en del suturer försvinna, t. ex. mellan båda 
pannbenen; och att apophyser (utskott) och epiphyser (änddelar) 
sammanväxa med sina tillhörande ben, så att äfven här de su- 
turer, som förut utvisade gränsen dem emellan, försvinna. Det 
är af största vigt, att taga dessa modifikationer af skelettbygg- 
naden i behörigt afseende, emedan man eljest lätt kan komma 
att uppställa slägten och arter, som sakna verklig grund i na- 
turen. De äro äfven af vigt för bedömandet af ett ifrågava- 
rande däggdjurs ålder, då man saknar andra säkra grunder derför. 
Innan vi redogöra för egendomligheterna uti däggdjurens 
skelettbyggnad i allmänhet, vilja vi i korthet framställa denna 
sådan den visar sig hos ett af de vanligaste däggdjuren, nemligen 
1) De Blainville, 1. c. 
