51 
säcken, och denna grop slutar nedtill i ett hål (fossa lacryma- 
lis)^ som liknar ett foramen, och som utgör den öfre mynnin- 
gen af tårkanalen (canalis lacrymalis) som leder ner uti näs- 
kaviteten, och derföre stundom blifvit kdHldiå canalis naso-lacry- 
malis. 
Okbenen (ossa ^ygomaUca) ^ som utgöra den främre de- 
len af kindbågarne, och med sin främre ända äro fastade vid 
öfverkäksbenen och tårbenen, och med den bakre vid okbensut- 
skotten å tinningbenens flälldelar, äro starka, men tunna och 
hoptryckta. Deras främre ända, eller processus maxillaris har 
tvenne grenar, den större uppstigande till tårbenet, den mindre 
och undre fästad vid öfverkäksbenets nedre och bakre del, ett 
stycke ofvan alveolen för främre knöltanden. Deras bakre, till- 
spetsade och nedåtböjda ända är fästad vid undre sidan af tin- 
ningbenens okbensutskott. De bilda de yttre väggarne för ögon- 
hålorna, äfvensom de undre och till dels främre kanterna af de- 
samma. De undre kanterna af ögonhålorna begränsas baktill af 
en uppstigande vinkel, bildad dels af okbenen och dels af tin- 
ningbenens okbensprocesser, hvilken vinkel är en antydning af 
processus frontalis å okbenen hos menniskan. Okbenen och tin- 
ningbenens okbensutskott begränsa å yttre sidan tinninggroparne. 
Näsbenen (ossa nasi) äro 2me långa och smala ben, som 
bilda näshålornas öfre hvalf, och som, betraktade från sidan, 
äro ungefär vid midten starkt konkava , samt hafva en djup grop 
långs suturen dem emellan, och å undre sidan långs densamma 
en skarp kant, crista nasalis, och den främre kanten konkav. 
Baktill gränsa de till pannbenen, och slutas der med en 
spets, som sträcker sig något litet längre tillbaka än de bakre 
kanterna derstädes af öfverkäksbenen. På sidorna gränsa de 
äfven till pannbenen, nemligen deras processus nasales, på 
midten till öfverkäksbenen, och med något litet mindre än sin 
främre halfdel till mellankäksbenen. Inuti näshålorna gränsa de 
med sin undre och yttre kant till de öfre näsmusslorna (concJicB 
superiores) och med sin inre och undre kant (crista nasalis) 
till lamina perpendicularis af silbenet. 
Underkäken (maxilla in/erior), som liksom den öfre, har 
en långsträckt form, består såsom oftast hos däggdjuren, med 
undantag af Primates och några andra , af tvenne skilda sidohälf- 
ter, som framtill genom en permanent sutur äro förenade med 
hvarandra. Hvarje sidohälft företer tvenne särskilda delar: en 
4* 
