15 
derföre icke, såsom Owen gjort, hänföra det till hjessvertebran 
såsom neurapophys , utan denna plats intages i dess ställe af 
det, enligt Huxley, rätta alisphenoidbenet, eller det ben, som 
Owen kallat orbitosphenoidben, och andra författare benämnt 
ala parva, och som af Owen blifvit betraktadt såsom neurapo- 
phys till pannvertebran. Hvad dennas centrum och neuralbåge 
beträffar, så höra således, enligt Huxley, af de af Owen till 
dessa hänförda ben i verkligheten blott pannbenen dit. Den af 
Owen såsom prsesphenoidben signerade delen af basisphenoid- 
benet är, såsom vi redan anfört, ej det rätta prsesphenoiidbenet, 
utan detta (centrum) så väl som orbitosphenoidbenet, eller den rätta 
ala parva (neurapophys) , äro endast representerade af brosk och 
hinna. Hvad näsvertebran och hsemalbågarne till de andra af 
hufvudets vertebror beträffar, så synes på dem med fog kunna 
tillämpas hvad Huxley anför'): "detaljerna af sättet för upp- 
komsten af den hyomandibulära och symplectiska , af gom- och 
öfverkäksapparaten , och af nasofrontalprocessen, hafva ännu icke 
blifvit utredda med tillräcklig grundlighet, för att sätta oss i 
tillfälle att med säkerhet bestämma homologierna för alla dit- 
hörande delar." 
Den högre utbildningen af nervsystemet , och i förening der- 
med äfven af sinnes or ganerna utvisar, att de vertebrerade djuren 
äfven i allmänhet äro utrustade med en högre intelligens, än 
de evertebrerade djuren, om än en del af dessa, t. ex. arthropo- 
derna, ofta förete mera komplicerade och utmärktare instinkter, 
än många af de förra. 
Att inga fossila lemningar af vertebrerade djur blifvit funna 
i äldre geologiska lager, än i de yngsta af den Siluriska forma- 
tionen (plagiostomer och placoganoider, d. v. s. lägre fiskfor- 
mer), då deremot i lager äldre än dessa lemningar af repre- 
sentanter för alla provinserna af de evertebrerade djurens afdel- 
ning blifvit påträffade, lemnar äfven ett talande bevis för de 
förras högre plats inom djursystemet. På samma gång bestyrker 
det äfven den bekanta satsen, att djurlifvet uti sin palseontolo- 
giska utveckling {Phylogenesis ^ H^eckel) i allmänhet öfverens- 
stämmer med utvecklingen af hvarje serskildt djurindivid, och 
att, liksom uti dettas utvecklingshistoria (Ontogenesis ^ Hackel) 
de , åtminstone i visst hänseende , mera utbildade stadierna efter- 
träda de mindre utbildade , äro också de djurorganismer, som tidi- 
1) Lectures on the Elements of Comparative Anatomy pag. 184. 
