9 
en öppning i dennas midt framtränger processus oäontoideus 
från följande halsvertebran. Härvid är det emellertid serdeles 
anmärkningsvärdt , att ejnstrophceus åtminstone hos en del orm- 
lika ödlor och hos ormarne, bär tvenne hypapophyser, af hvilka 
den främre tydligen tillhör processus odontoideus och den bakre 
sjelfva epistrophceus. Då i allmänhet eljest hvarje verteberkropp 
endast bär en hypapophys, tyckes det vara en anomali, att at- 
las har 2:ne sådane, ifall vi tyda proc. odontoideus såsom den 
från atlas afsöndrade kroppen, och således såsom egentligen 
tillhörande atlas. Någon gång händer det, att den främsta af 
dessa hypapophyser, d. v. s. den, som bildar den undre ringen 
af atlas, icke fullständigt utvecklas. Så t. ex. förblir den brosk- 
artad hos JPhascolomys och Fhascolarctos ; och hos Macropus 
m. fl. marsupialier är den också broskartad, men den undre bå- 
gen eller ringen af atlas tillslutes dock hos dessa sednare genom 
förbening, som utgår från dess neurapophyser. Hos foglarne 
finna vi hj^papophyser å ett större eller mindre antal af halsens 
vertebror samt äfven å de främre bröstvertebrorna. A epistro- 
phceus synes den, åtminstone stundom, t. ex. hos Scolopax ru- 
sticula, vara bildad af 2:ne i rad efter hvarandra sittande hyp- 
apophyser, som sammansmält till en. Hos däggdjuren finna vi 
hypapophyser å de flesta af hals- och svansvertebrorna af Or- 
nithorhynchus , och det förtjenar anmärkas, att hypapophysen å 
dess atlas är baktill klufven, liksom hos en stor del foglar, t. 
ex. Picus. Hos Talpa har proc. odontoideus en skarp hypapo- 
phys , och en liten och fri sådan finnes fästad vid suturerna mel- 
lan ländvertebrorna af samma djur. Den är starkt utbildad un- 
der de främre ländvertebrorDa af haren (Lepus timidus Linné). 
Tydliga spår till hypapophyser hafva vi uti de ryggar och knö- 
lar, som förefinnas å undre sidan af flere eller färre af halsver- 
tebrorna af många andra däggdjur Hos fiskarne finna vi sällan 
tydliga spår till hypapophysen, men den starka process, som 
hos Cyprinidce utgår från undre sidan af nackbenet, och som 
tjenar till fäste för deras öfre gom- eller tuggknöl , torde kunna 
betraktas såsom en sådan. — Epapophysen^ som äfvenledes är 
enkel, har ett läge, som är motsatt det af hypapophysen, d. v. 
s. på öfre eller bakre sidan af verteberkroppen och inuti rygg- 
märgshålet. 
1) Enligt G. Retzius är det hos däggdjuren endast atlas, som har hyp- 
apophys. 
