5 
raden och det öfriga skelettet broskartadt (hos plagiostomeriia, 
nemligen hajar, rockor m. fl.). Oftast är skelettet förbenadt, 
med bibehållande af mer eller mindre betydande delar i ett 
ständigt broskartadt tillstånd. Så t. ex. hos däggdjuren, der 
vanligen endast obetydliga delar, t. ex. en del af lamina per- 
pendicularis af os ethmoidetm, cartilagines costales, och pro- 
cessus ensiformis af bröstbenet, förblifva broskartade, med un- 
dantag af de fisklika däggdjuren, hvaldjuren, hos hvilka mani 
allmänhet träffar jemförelsevis mera brosk. Hos alla visar sig 
skelettet under utvecklingen i början broskartadt, och förbenin- 
gen utgår från många serskilda punkter, t. o. m. flera inom ett 
och samma ben. 
Kyggraden (columna vertehrarum) består af ett större eller 
mindre antal segmenter : kotor eller vertebror (vertehrce) , som i 
allmänhet förete en föga rörlig articulation med hvarandra, och 
oftast äro förenade genom synchondros. Såsom bekant, förete 
vertebrorna betydande skiljaktigheter såväl med hänsyn till den 
vexlande formen hos olika djurgrupper, som med hänsyn till den 
olikhet , som de förete inom olika afdelningar af ryggraden af ett 
och samma djur, ehuru de alla äro bildade efter en och samma 
grundform. Dessutom är hvarje vertebra bildad af flera olika delar, 
utmärkta dels genom serskild form och läge, och dels genom 
serskilda utskott eller processer. Asigterna rörande dessa utskott 
hafva icke alltid varit öfverensstämmande. En af de compara- 
tiva anatomer, som egnat mesta uppmärksamheten åt detta ämne , 
och utförligast afhandlat detsamma, är R. Owen^), och vi vilja 
derföre i öfverensstämmelse med honom redogöra för de ser- 
skilda delarne eller elementerna af en vertebra. 
Hvarje fullständig vertebra består af en central-del, vanli- 
gen kallad kroppen (corpus), och tvenne bågar (arcus), af hvilka 
den bakre eller öfre, som omsluter det cerebrospinala nervsy- 
stemets centra, kallas neuralhågen^ och den främre eller undre, 
som omsluter en del af blodkärlens stammar, kallas hcemaTbå- 
gen. Båda bågarne äro förenade med kroppen såsom sitt cen- 
trum. De delar af vertebran , som utvecklas ur egna förbenings- 
centra, kallas autogena; och de som utvecklas från förut förbe- 
nade delar, kallas exogena. De förra äro vertebrans elementer, 
1) Principes d'Ostéologie comparée ou Eecherches sur TArchétype et 
les homologies du squelette vertébré. 1855. — Anatomy of Vertebrates. 
1866-1868. 
