4 
ägggulan eger rum, vänder det förra, tillfölje af läget för den 
cerebrospinala nervaxeln, alltid buksidan emot ägggulan. Till 
dessa embryonala karakterer kunna vi lägga den, att uti den of- 
van anförda skiljeväggen mellan de båda tuberna — den cere- 
brospinala eller öfre, ocb den vegetativa eller undre — bildas 
den så kallade ryggsträngen (cJiorda dorsualis), omkring hvil- 
ken sedermera hos flertalet af ryggradsdjuren ryggraden (coltim- 
na vertehrarum'), eller skelettets centrala axel utvecklas. Nå- 
gonting bomologt med ryggsträngen förekommer aldrig hos ever- 
tebraterna, med undantag af de enkla sjöpungarnes eller asci- 
diernas embryoner och larver 
Med afseende på de permanenta karaktererna för ryggrads- 
djurens provins få vi anföra följande. Nervsystemets centra be- 
stå af ryggmärg och merendels af hjerna, samt bilda icke nå- 
gon ring omkring oesophagus, såsom de i allmänhet göra hos 
de evertebrerade djur, der detta system är fullt utbildadt. Så- 
som vi redan hafva sagt, bildas omkring chorda dorsualis, och 
från dess fasta slida en ryggrad , som för ett inre skelett är den 
centrala axel, från hvilken de öfriga delarne af detta skelett 
utgå, eller omkring hvilken de gruppera sig, och som bland 
andra uppgifter äfven har den, att omsluta och skydda det ce- 
rebrospinala nervsystemets centra. Detta inre skelett är en för 
ryggradsdjuren utmärkande karakter, från hvilken deras benäm- 
ning är hemtad, och hvartill icke finnes något spår hos de 
evertebrerade eller ryggradslösa djuren, med undantag af huf- 
vudfotingarne eller bläckfiskarne ( Cephalopoda) , hos hvilka man 
i det i hufvudet befintliga brosket finner analogi med vissa delar 
af ryggradsdjurens skelett, nemligen den lägsta cranii-f ormen. 
Utbildningen af detta skelett företer hos olika djurformer 
icke sällan betydande skiljaktigheter , så att det stundom är för- 
benadt, och stundom endast broskartadt, och stundom beggedera. 
Sällan (hos lancettfiskarne och pirålen) finna vi ryggraden en- 
dast bildad af den permanenta ryggsträngen med sin slida, som 
upptill äfven omsluter ryggmärgen. Icke så sällan finna vi 
jemte den permanenta ryggsträngen broskartade elementer af 
kotornas bågstycken (hos nejonögon, stören, hafmusen, grod- 
fiskarne (Lepidosiren) , m. fl. bland fiskarne, och de utdöda 
ganocephalerna (Ärchegosaurus , Dendrerpeton) , från stenkols- 
formationen, och tillhörande groddjurens klass). Oftare är rygg- 
1) A. KoWALEVSKY: L. C. pag. 10 & 13. 
