73 
för det andra, med afseende på de så kallade långa benen, 
mellan : 
öfverarmbenet (o5 humeri) och lårbenet (os femoris) och de- 
ras större utskott , tuherculum majus och trochanter major, och 
tuberculum minus och trochanter minor, 
och underarmen och underbenet (antibrachium och crus) , nem- 
ligen strålbenet och skenbenet (radius och tibia)^ och armbåg- 
benet och vadbenet (ulna och fbula)^); och 
för det tredje, med afseende på handlofvens och vristens 
(carpus och tar sits) ben, mellan: 
os naviculare och lunatum tillsamman uti den förre och astra- 
galus uti den sednare, 
os triquetrum och calcaneus, 
os centrale ^) och os scaphoideum , 
os multangulum majus och os cuneiforme l:mum^ 
os multangulum minus och os cuneiforme 2:dum, 
os capitatum och os cuneiforme 3:tium, och 
os hamatum och os cuboideum 
Homologierna mellan mellanhandens och mellanfotens ben, 
och mellan fingrarnes och tårnas phalanger äro så påtagliga, att 
de icke behöfva anföras. 
Sedan vi nu framställt det vigtigaste af vargens och hun- 
dens skelett, må vi öfvergå till en kort framställning af de vä- 
sendtliga egendomligheterna uti däggdjurens benbyggnad. 
I afseende på benhufvudet eller craniet är det att märka, 
att detta vanligen företer en mera fast byggnad , än hos de andra 
ryggradsdjuren, ehuru en del af dess ben i allmänhet hvarken 
så tidigt eller så fullständigt sammansmälta med hvarandra, som 
hos foglarne. Mellan hjernskåls- och ansigtsregionerua råder 
icke någon sådan rörlighet, som den, hvilken hos dessa förefin- 
1) C. Gegenbaue: "Untersucliungen zur vergleichenden Anatomie der Wir- 
belthiere, 1 Heft, pag. 117. — Samme författare har sedermera (Grundziige 
d. Vergl. Anatomie, 2 Aufl. pag.. 705) anfört, att clavicula icke har någon 
motsvarighet i bäckenets ben, och att af dessa os pubis motsvaras af os 
procoracoideum. 
2) Ett i midten af handlofven varande öfvertaligt ben, som bland dägg- 
djuren förefinnes hos apor, insektätare och gnagare. Os pisiforme betraktas 
såsom ett accessoriskt ben, och har ingen motsvarighet i vristen. 
3) C. Gegenbäue, 1. c. pag. 121. 
