82 
19. Ordningen Monotremata. — Os coracoideum articule- 
rande både med bröstbenet och skulderbladet; ingen egentlig 
vagina. 
Yi bifoga bär ett par synoptiska tablåer öfver däggdjurs- 
ordningarna, sådana de af H. Milne Edwards blifvit uppställda, 
och sådana de äfven enligt vår åsigt böra uppställas , och endast 
med några förändringar uti karaktererna för en del, der vi an- 
sett, att detta varit af nöden, och med omflyttning af ordnin- 
garna Proboscidea och Lamnunguia (= Hyracina). Då den 
förra af dessa under fosterlifvet enligt Huxley har decidua^), 
och den sednare, enligt M. Edwards' egna iakttagelser saknar 
1) Vi anse oss böra här i korthet redogöra för hvad som menas med 
deeidua, och återgifva fördenskull hvad Huxley (Lectures on the Elements 
of Comparat. Anatomy pag. 101) derom anför. "Från början af drägtighe- 
ten eller det hafvande tillståndet undergår den ytliga substansen i slemhin- 
nan i menniskans uterus en hastig tillväxt och förändring af sin väfnad, 
och blir förvandlad till den så kallade ^deciduaJ^ Medan ägget (förmodeli- 
gen fostret. Öfversätt.) ännu är litet, kan man urskilja 3:ne delar af denna 
deeidua: — 1) deeidua vera, hvilken bekläder uteri kavitet i allmänhet; 
2) deeidua reflexa, hvilken omedelbart omsluter ägget; och 3) deeidua sero- 
tina, hvilken bildar ett lager af synnerlig tjocklek, och utvecklas i beröring 
med de villi (utskott) från chorion, som bibehållas och blifva förvandlade 
till den foetala placenta. Deeidua reflexa kan betraktas såsom en utväxt 
från deeidua vera, och deeidua serotina såsom en särskild utveckling af en 
del af deeidua vera. Till en början äro villi å chorion löst inskjutna uti 
motsvarande fördjupningar uti deeidua, men sedermera blir den chorion till- 
hörande delen (foetala delen. Öfversätt.) af placenta innerligt förenad med 
och bunden vid den uterina deeidua, så att de foetala och maternala bild- 
ningarne utgöra en enda oåtskiljbar massa." Deeidua är således det trans- 
forsmerade ytliga (innersta) lagret af uteri slemhinna, hvilket erhållit en 
betydligare tjocklek, och blifvit cavernöst, samt innesluter en mängd sinösa 
utvidgningar af moderns blodkärl, mellan hvilka de foetala blodkärlen in- 
skjuta, för att medelst absorption och exhalation åstadkomma mellan fostret 
och modren det utbyte af närande och icke närande ämnen i blodet, som, 
såsom bekant är, genom placenta äger rum; och vi kunna deraf finna, att 
den uti fosterlifvet spelar en vigtig rol, och att dess närvaro utmärker en 
högre, och dess frånvaro en lägre utveckling af placenta. Yid partus eUer 
födseln sönderslites den, och hos de med deeidua försedda däggdjuren är 
derföre partus alltid förenad med blodflöde. Häraf har M. Edwards hemtat 
anledning till benämningen Hématogénétes för dessa däggdjur. En del af 
den går vid födseln bort med nafvelsträngen och de foetala hinnorna, och 
en annan del sednare; deraf namnet deeidua. 
