101 
och hos andra, t. ex. pteropodiderna och si. Molossus, mindre 
rudimentärt. Uti den yttre ändan af muscuhis triceps hrachii 
strax innanför dess fäste vid ulna finner man ofta, isjmnerhet 
hos äldre, ett stundom förbeiiadt brosk, som man ansett homo- 
logt med patella ä de bakre extremiteterna , och derföre antagit 
såsom olecranon, ehuru det stundom förefinnes jemte en tydlig 
sådan process å ulna. Långs öfre sidan af radius är en ränna, 
uti hvilken muskler hafva sitt läge, t. ex. musculus extensor 
carpi radialis, och till dels m. ahdudor poUicis longus^ för 
hvilken der derjemte är en sned grop öfver midten af samma 
bens yttre sida. 
Bäckenet är litet och företer flera egendomligheter. Tarm- 
benen {pssa iliuni) äro smala, lineära och nästan trekantiga, 
med den främre ändan något litet bredare. De äro oftast till 
större delen af sin längd fastvuxne vid korsbenet. Blygdbenen 
(pssa pubis) äro hos honorna vanligen icke förenade genom 
någon fullständig symphysis, utom hos slägtet Nodilio. Vid 
sin öfre eller främre del, nära intill tarmbenen hafva de ett 
stundom mycket långt utskott, som är homologt med tuhercu- 
Jum ileopectinceum hos menniskan, och som derför bör hafva 
namnet processus ileopedinceus ^). Sittbenen (ossa ischii) hafva 
i allmänhet en tydlig sittknöl (tuber ischii)^ som stundom är 
sammanvuxen med den bakre delen af korsbenet, stundom 
med densamme å motsatta sidan, och stundom är fri. Höft- 
hålet (^foramen obturatoriuni) är stort. Acetabulum är stun- 
dom (pteropodiderna) öppet baktill. — Lårbenet är rakt, samt 
stundom starkare och stundom svagare byggdt, och med tro- 
chanter major é minor ungefär lika stora. Underbenet 
eller iibia och fibida) är ofta längre än, men stundom lika 
långt som, eller t. o. m. kortare än lårbenet. Skenbenet (ti- 
bia) är nästan alltid mera utbildadt än vadbenet (fibuJa)^ och 
detta sednare saknar oftast den öfre ändan, och är der endast 
representeradt af ett ligament, som fäster sig vid den yttre 
condylus af skenbenet^). Inom slägtena Molossus och Des- 
modus finner man, åtminstone stundom, fibula fullständig, 
och t. 0. m. ganska stark Af farsens eller fotvristens 
1) Denne är särdeles karakteristisk för handvingarnes bäcken. 
2) Enligt GlEBEL och Kolenati saknas fibula hos Bhinolophus; men 
enligt Blainville, Ostéogr. pl. XII, finnes den, ehuru smal, och lika stor 
vid båda ändar, hos JRMn. ferrum equinum. 
3) De Blainville: Ostéographie , Chéiroptéres, pl. XII. 
