133 
Vesperugo serotina (Schreber). 
Vesperugo serotinus, J. H. Blasius: Die Säugethiere Deutschlands , pag. 
76. ~ 1857. 
Kroppsl. 2 Vj t. eller 75 millim. Örats 1. från basen af yttre kanten 
6/^^ t. eller 18 mill. L. af öronlocket 8 mill. L. af underarmen IVio 
eller 51 mill. L. af underbenet 7,o t. eller 21 mill. Dimensionerna såle- 
des nära liknande dem af V. noctula. 
Tändernas antal lika med det af de båda närmast föregående arterna, 
och således i öfverkäken ingen, och å hvardera sidan af underkäken en 
oäkta kindtand. Öronen, som äro mycket kortare än hufvudet, äro af en 
oval form, med inre kanten konvex, och med den yttre närmare den trub- 
biga spetsen konkav; och denna kant har sitt fäste strax framom öronloc- 
kets bas, och ett godt stycke bakom munvinkeln, och ungefär i jemnhöjd 
med denne. Öronlocket (tragus) särdeles karakteristiskt. Det är aflångt, 
mot den trubbiga spetsen afsmalnande, och med den största bredden långt 
under dess midt. 4:de fingrets l:sta phalang är märkbart kortare än samma 
phalang å 3:dje d:o, och spetsen af 5:te fingret räcker något litet utom 
spetsen af l:sta phalangen å 3:dje d:o. Ländflyghuden räcker till l:sta tåns 
bas; och svansen räcker med ungefär 2 % leder utom svansflyghuden. Utan- 
för sporrbenet är en tydlig hudflik (epiblema). Härfällen längre, och min- 
dre tät, än hos V. noctula; ofvan mot basen mörkare, brunaktig, och vid 
hårspetsarne på ryggen och länden grågulaktig , dock så att den mörka bot- 
tenfärgen synes igenom. På öronens yttre sida framtill vid basen är den 
der på öronen varande hårbetäckningen grågul. Undre kroppssidan är ble- 
kare gråbrunaktig. Öron och flyghud svartbrunaktiga. 
Vi anse oss böra fästa uppmärksamheten på denna arten, emedan det 
icke synes vara osannolikt , att den kan anträftas hos oss , då den är allmän 
i Tyskland, och der går så långt upp emot norden som till Apenrade i 
Schleswig, hvarifrån vi hafva exemplar, och enligt J. F. Brandt förekom- 
mer den inom Eyssland så nordligt som i Kurland och Kiewska Gouverne- 
mentet. För öfrigt förekommer den i hela mellersta och södra Europa, och 
enligt Brandt och Kolenati, uti Asien t. o. m. i Sibirien, i Indien och 
på Himalaya. 
På grund af storleken förvexlas den lättast med V. noctula, men ge- 
nom den afvikande dentitionen, och den olika formen på öronen och öron- 
locket m. m. skiljer man dock lätt densamma från denna. 
Underslägtet Vesperugo, Keyserling & Blasius. 
A hvardera sidan af öfverkäken 5 kindtänder, och följaktligen en oäkta 
kindtand ("mellantand"). 
