149 
derkäken: De båda yttre framtänderna å hvardera sidan sitta 
föga snedt. Hörntanden, som är högre än de andra tänderna, 
har af satsen eller taggen i framkanten högre upp, än kronan af 
den angränsande framtanden. Af de 2:ne falska kindtänderna 
är den främre ej dubbelt högre än den bakre. Den första äkta 
kindtanden är knappt högre än de följ ande. 
Såvidt det är oss bekant, har dammflädermusen inom Sve- 
rige endast en gång anträffats, nemligen vid Krapperup nära 
Kullaberg i Skåne, der en hona under sommaren 1852 blef skju- 
ten af Baron E. Gyllenstjerna , som sedermera förärade exem- 
plaret till Lunds Universitets zoologiska museum, der det för- 
varas, och der vi haft tillfälle att undersöka det. Det har i 
korthet blifvit beskrifvet af E. J. O. Berlin i den ofvan citerade 
afhandlingen , och dess förekomst i Sverige har derstädes för 
första gången blifvit publicerad. Det är antagligt, att dess före- 
komst vid Krapperup icke varit tillfällig, och att den derstä- 
des normalt förekommer, då flädermöss svårligen, i likhet med 
foglarne, kunna förirra sig till trakter, som äro långt aflägsna 
från deras egentliga hem. Till detta antagande föranledas vi 
dessutom deraf, att den normalt förekommer i Skånes grannskap, 
nemligen vid Köpenhamn, hvarifrån härvarande Universitets zoo- 
logiska museum erhållit exemplar. Sannolikt förekommer den 
på flera andra ställen i Skåne, men då den, enligt Kolenati, 
alltid är sällsynt, och endast visar sig fåtalig, så är det natur- 
ligt, att den lätt kan undgå uppmärksamheten. För öfrigt före- 
kommer den, enligt Blasius och Kolenati, i större delen af mel- 
lersta och södra Europa, och den är äfven utbredd öfver en be- 
tydlig del af Asien, der den, enligt nämnde författare samt J. 
F. Brandt och E. Eversmann, blifvit funnen i Orenburg och 
på Altai. Den håller sig uti hål, under hustaken, uti un- 
derjordiska hålor 0. d.; och den skall, enligt Kolenati, vara 
en af de mest försigtiga och skygga flädermössen. Den visar 
sig ej förr än under natten, eller då mörkret inträdt, helst 
öfver dammar eller ock större vatten uti skogstrakter, der den 
flyger lågt öfver vattenytan, fångande nattfjärilar och nattslän- 
dor. Den är ilsken och bites gerna. Den hibernerar inkrupen 
i hål, och vaknar sent ur sin dvala. 
