168 
d:o^ hörntänderna of tast små och stundom med duhhel rot, och 
Mndtänderna försedda med tag g spetsade kronor , och hland dessa 
förefinnes ej någon r of tand; med endast ett undantag hafva alla 
nycleJhen. I allmänhet smärre däggdjur , af omvexlande Jcro2)ps- 
form^ men merendels med lång och spetsig nos. 
Ehuru denna ordning ej är synnerligen rik på arter (om- 
kring 160), företer den dock en ganska betydlig vexling af 
former, hvilket bevisas deraf, att den innesluter icke mindre 
än nio familjer, enligt George Mivart Deraf följer, att de 
hafva få gemensamma karakterer. Med rofdjuren, med hvilka 
de af Linné stundom, och sedermera af G. Cuviee och efter ho- 
nom af många andra varit förenade, ötverensstämma de mera 
skenbart än verkligt , och det är nästan endast deras rofgirighet 
och bestämmelse för att äta kött, det vare sig af vertebrerade 
eller evertebrerade djur, som talar för en sådan förening. De 
skilja sig från dem märkbart genom en annan form 2if placenta, 
och genom en mindre utbildning af hjernan, som saknar gyri^ 
derigenom att de masculina fortplantningsorganerna i allmänhet 
äro försedda med temporärt starkt utvecklade vesiculcE seminales , 
hvilka saknas hos rofdjuren ; derigenom att de nästan alltid hafva 
fullt utbildade nyckelben; genom en annan byggnad af kindtän- 
derna, bland hvilka ej förefinnas knöl- eller roftänder; ofta ge- 
nom en mindre utbildning af hörntänderna, som stundom äro 
så starkt reducerade , att deras närvaro blifvit förnekad; och 
derigenom att de mellersta framtänderna vanligen äro störst, 
då de deremot hos rofdjuren äro minst; m. m.. 
Den närmaste frändskapen förete de dels med handvingarne 
och dels med gnagarne, till hvilka båda ordningar de närmast 
ansluta sig i atseende på bildningen af placenta. Med de in- 
sektätande handvingarne öfverensstämma de mest genom de 
taggspetsade kronorna å de större kindtänderna, derigenom att 
de fleste sakna blindtarm, och genom beskaffenheten af sin föda; 
och till gnagarne förete de en märkbar tendens derigenom att 
de 2me mellersta framtänderna äro mest utbilbade, och de an- 
dra framtänderna och hörntänderna vanligen äro starkt reduce- 
rade, hvarigenom antydes en öfvergång till de sednare (gnagarne), 
hos hvilka alltid endast förefinnas 2me framtänder i underkäken , 
och oftast äfvenledes blott 2:ne i den öfre, och hörntänderna 
1) Notes on the Osteology of the Insectivora: Journal of Anatomy and 
Physiology, Vol. I pag. 281, och Vol. II pag. 117. 1867 & 1868. 
