174 
6 f ramtänder, och de mellersta af dessa såväl som af dem i 
undre Mhen är o betydligt större än de andra, och de förra 
gansha långt åtsMda. Antalet af f ramtänderna i underJcäken 
vexlande mellan å och 6. Båda Mharne äro försedda med 
hörntänder^), och dessa äro stundom små, och stundom genom 
sm längd utmärUa från de andra. Be falsha ländtändernas 
antal ar vexlande, men de älta IMtänderna äro 3:ne å hvar- 
dera sidan aflåde öfre och undre Mhen, och taggarne å deras 
Jcronor äro ej synnerligen spetsiga eller höga. 
Till denDa familj höra, såsom redan är nämndt, endast 2:ne 
slägten: Erinaceus och Gymnura, som till det yttre åtmin- 
stone äro hvarandra mycket olika. Det sednare slägtet, som 
förekommer på Malakka, Singapore, Sumatra och Borneo, saknar 
taggar på kroppen, och har en lång och naken svans, och en råttlik 
kroppsform, samt 6 framtänder i underkäken och stora hörntän- 
der. Dessa djur kunna ej rulla sig tillsamman, såsom igelkot- 
ten, och den olika kroppsformen antyder ett olika lefnadssätt. 
Slägtet Erinaceus, Linné. 1758. 
Kroppen hort och tjock, med ej starU utdragen nos, och 
med hort svans, och of van täcU med styfva, mot låda ändarne, 
(doch mest den öfre fria) tillspetsade taggar. Större delen af 
hr öppen, både of van och under, är omsluten af en underhuds- 
mushel (musculus subcutaneus) , som företer 3:ne shilda af del- 
ning ar , och på hv ars sammandragning dessa djurs utmärkande 
förmåga, att hoprulla sig till ett klot, grundar sig. Vid den 
öfre af delningen af denna muskel (cucullus) är den tjocka hud 
fastad, ihvilken taggarne sitta, och vid hoprullningen omsluter 
denna af delning såsom en säck kroppen, och den vid densamma 
fastade huden med sina taggar följer naturligtvis muskelns rö- 
relse, och kommer derigenom att såsom ett pansar betächa den 
hoprullade hroppen. Alla fötterna äro försedda med 5 hlobä- 
rande tår. Gombenen med stora öppningar. Hörntänderna ej 
högre än hindtänderna. Tänderna: 
Framtänd.^', hörnt.^^-, prcBmol.^mol.^^^; = 36. 
2) Enligt OWEN (Odontography pag. 419) har slägt. Erinaceus inga 
hörntänder, men G. Miwaet (1. c.) antager 2:ne sådana tänder för hvardera 
käken hos nämnde slägte, hvilket synes oss vara det rätta. Detsamma har 
afven redan långt förut C. J. Sundeyall antagit (Kongl. Vetensk. Akad:s 
Handl. 1841 (tr. 1842) pag. 220. 
