177 
plat^smamyoides hos menniskan. 4: de paret ligga djupare än 
alla de andra, och utgå från nacken under l:sta och 2:dra paren 
af dessa muskler, samt gå med sina svagare och mycket diver- 
gerande fibrer nedåt, bakåt och inåt, och de från hvardera sidan 
sammanlöpa med hvarandra under strupen, så att de der bilda 
tid sin förening en bakåt riktad spetsig vinkel. 5:te paret utgå 
från de inre lagren af cucuUus vid skuldrorna , gå med en framåt 
böjd båge öfver skuldrorna och sidorna af halsen, och derefter 
bakåt och inåt till bröstbenet, vid hvilket de fästa sig från 
manuhrium ungefär till bröstbenets midt, och bådaderas fibrer 
bilda der med hvarandra en bakåtriktad spetsig vinkel. 
3:o, bukdelen (portio ventralis musculi subcutanei) , som är 
tunn och nästan membranös, betäcker buken, nedre delen af 
kroppssidorna, basen af extremiteterna , samt penis. Dess fibrer 
gå i samma longitudinella riktning, som fibrerna af cticulhis, 
men äro mycket svagare än de af dennes nedre afdelning; och 
de utgå från båda öfverarmbenen och fästa sig med sin bakre 
ända vid bakre delen af ryggen och vid svansens bas. På den 
nedra delen af buken och på extremiteternas bas öfvergår denna 
delen af underhudmuskeln i den tunnaste bindsubstansväfnad. 
Större delen af musculus pedoralis major, och några mindre 
fläckar på hufvudet och halsen äro ej betäckta af underhudsmus- 
kelns fibrer. Den är ingenstädes omedelbart, utan öfverallt en- 
dast medelst bindsubstansväfnad förenad med de and^a musklerna. 
Hoprullningens mechanism är följande : Först sammandrages 
undre kroppssidan genom underhudsmuskelns bakdel , och hufvu- 
det, extremiteterna och svansen indragas, och derefter neddrages 
genom musculi depressores den undre och starkare halfdelen af 
cucuUus, och denna sammandrager derpå, liksom en sphinder ^ 
hela djuret tills det får formen af ett klot. Den öfre och tun- 
nare delen af cucidlus uttänjes då, emedan den måste gifva efter 
för ryggens konvexitet. Sålunda råder vid dessa rörelser en slags 
antagonism mellan den öfre och undre halfdelen af cucidlus. 
Sedan den nedre halfdelen upphört att sammandraga sig, och 
gifvit efter, blir det den öfre halfdelens tur att draga sig till- 
samman , och derigenom bidraga till ryggens utsträckning. ^) 
1) Vi hafva beskrifvit denna intressanta och för dessa djnr utmärkande 
mechanism i öfverensstämmelse med M. Seubert: Symbolee ad Erinacei eu- 
ropaei anatomen, dissert. inaugur. Bonnse 1841- pag. 2 & 3. pl. I. 
