185 
hjerna antyder en lägre grad af intelligens. Dock ådagalägga 
de stundom en viss slughet , då de fånga möss , och de blifva 
lätt tama. De förstå äfven att alltid i rätt tid begagna sig af 
sin förmåga att rulla sig tillsamman, för att skydda sig, an- 
tingen då de falla från någon höjd, eller då de anfallas af nå- 
gon fiende. Deras sinnesorganer äro temligen slöa, och lukten 
och hörseln äro mera utbildade än synförmågan. De äro ej säll- 
skapliga, och man träffar vanligen endast ett par (hane och hona) 
i grannskapet af hvarandra. Till skydd för sig sjelfva och sina 
ungar gräfva de hålor i jorden, vanligen ej djupare än Y2 ^.In, 
men med 2:ne ingångar , och inlägga i dem en bäddning af torrt 
gräs, löf och mossa, särdeles i sådana, som äro ämnade till un- 
garnes bevarande , och till vinterboning. Under sommaren ligga 
de ofta vid foten af buskar, häckar 0. d. Yi hafva erfarit, att 
de ej sällan gräfva sina vinterboniugar under trädrötter. Deras 
kända rofgirighet ^) , och deras korta tarmkanal utvisa , att den 
animaliska födan för dem är hufvudsak, och att, om de äfven 
förtära vegetabilier , t. ex. bär och frukter, såsom man uppgifvit, 
detta egentligen hörer till undantagen. De förtära såväl blötdjur 
och insekter, som varm- och kallblodiga ryggradsdjur. Deras 
känslolöshet för ormgiftet har af Lenz m. fl. blifvit afhandlad, 
och att de uppäta huggormar, utan att lida något men af de 
bett, som de af dem erhållit å nosen, har man flera gånger 
iakttagit. 
De lefva i monogami, ehuru denna icke lärer vara oinskränkt. 
Hos oss parar ^) sig igelkotten, enligt Nilsson-^) i Maj, och, 
enligt hvad vi sjelfva erfarit i Skåne, sednare, vid midsommars- 
tiden; och honan skall gå drägtig i 7 veckor, och enligt Nilsson 
i Juni eller juli , och enligt Blasius *) i Juli eller Augusti fram- 
föda enligt den förre ända till 10, och enligt den sednare 4 till 
8 ungar, som vid födseln äro omkring 2 tum långa, hvita och 
nästan nakna, men dock med helt små tilltryckta taggar; och 
efter 4 — 5 veckor lemna de i sällskap med modern boet, och 
1) Se t. ex. Linnés Gotländska Resa pag. 265 & 280. 
2) Yi hafva iakttagit, att hanen före parningen karesserar honan med 
samma åtbörder, som fargalten. Studer. J. IVERUS har, enligt benägen 
uppgift till oss, iakttagit, att honan imder parningen ligger på ryggen. 
Detta om JErinaceus europmus. 
3) Skand. Fauna, Däggdj. 2 uppl. pag. 97. 
4) Naturgesch. d. Säugeth. Deutschl. pag. 155. 
13* 
