186 
då hafva de samma utseende, som de gamla, ehuru de äro mindre. 
En i slutet af Augusti dödad unge hade, enligt C. J. Sundevåll *), 
redan något mera än 7* af det fullvuxna djurets längd. Eedan 
följande året äro de fullvuxna. 
Slägtet Erinaceus räknar , med inbegrepp af de af Fitzjnger 
uppställda slägtena Feroechinus och Hemiechinus , enligt FiTzm- 
GER -) 21 arter, från Europa, Asien och Afrika. Ingen annan 
art förekommer så långt upp mot norden, som vår igelkott. 
Slägtets geologiska förekomst sträcker sig tillbaka till miocena 
afdelningen af tertiärperioden. 
Igelkottarne kunna betraktas såsom nyttiga djur derigenom 
att de förstöra en mängd skadliga insekter, sniglar, markmöss 
och ormar; men de kunna å andra sidan äfven anses såsom skad- 
liga, emedan de ej sällan förstöra ägg och späda ungar af så- 
dana foglar, som häcka pä marken, och som för jagtbanan äro 
vigtiga, t. ex. rapphöns och orre. Fogelkött skall för dem vara 
särdeles begärligt. 
De hafva åtskilliga fiender, som oaktadt deras taggiga pan- 
sar döda dem. Bland dessa vilja vi nämna räfven, dufhöken ^) 
och bergufven*). Att räfven under vintern uppgräfver igelkot- 
ten ur dess ide, hafva vi i Skåne flera gånger erfarit. 
Till Europas fauna höra 2:ne arter, af h vilka den ena, 
Erinaceus aiiritus Pallas, endast förekommer i de sydöstra 
delarne af Ryssland , och i mellersta Asien , och den andra äfven 
tillhör vår fauna. Denna är 
1. Erinaceus europeeus, Linné. 
Igelkotten. 
Erinaceus europceus, Linné, Fauna Svecica, edit. 2:da pag. 8. — 1761. 
„ C. P. Thunberg: Beskrifniug på svenske djur, pag. 
57. - 1798. 
„ A. J.Retzius: Faunae Svecicse pars l:ma, pag. 28. 
- 1800. 
,, C. J. Sundevall: Öfversigt af slägtet Erinaceus: 
Kongl. Vetensk. Madis i Stockh. Handl. 1841 (tr. 1842) 
pag. 223. - 1842. 
1) Kongl. Vetensk. Akad:s Handl. 1841, pag. 220. 
2) Sitzungsberichte der Kaiserl. Akad. d. Wissensch. mathem. -natur wis- 
sensch. Classe. 56 Bd. l:e Abtheil. pag. 844. - 1867. 
3) Nilsson: Skand. Fauna. 
4) Enligt Lenz, uti lUustrirtes Thierleben von A. E. Brehm, l:er Bd. 
pag. 657. 
