210 
De till denna familj hörande insektätarne äro i allmänhet 
de minsta, och man träffar bland dem de minsta af alla dägg- 
djur, t. ex. Crocidura etrysca, hvars kroppslängd ej är större 
än IV4 tum. De äro m.indre starkt byggda, och med svagare 
fötter än mullvadarne, samt icke så uteslutande bildade för 
gräfning, som desse, men de förete dock en märkbar likhet 
med dem genom sin långt utdragna och spetsiga nos, och sin 
fina och täta hårfäll. Deras muslika kroppsform har förskaffat 
dem benämningen af näbbmöss. Genom de 2me mellersta öfre 
och de båda undre framtändernas betydligt öfvervägande storlek, 
och till dels äfven genom de sednares fäste och antal visa de, 
såsom redan blifvit yttradt, en märkbar tendens till gnagarne. 
Den långa nosen är naken vid spetsen, och har en vertical fåra, 
som fortsättes långs midten af nosens undre sida, och utvidgar 
sig der bakåt närmare öfverläppen. Näsborrarne öppna sig på 
sidorna af nosspetsen. Nosens sidor äro något uppsvällda och 
försedda med långa vibrisser. Ögonen äro små, men större än 
hos mullvadarne. Utöronen äro fullständtga, men för det mesta 
dolda i fällen, korta, breda och tunna, nästan nakna, men med 
långa hår i kanten, och med ett par breda, hårfransade flikar 
ä inre sidan, den ena upptill, och den andra nedtill, den förra 
motsvarande tragus^ och den sednare antitragtis ^ och denna 
företrädesvis täckande öronöppningen. Framfötterna äro något 
mindre än de kakre, och liksom dessa å undre sidan nakna och 
knöliga, samt plantigrada. Tårna 5, helt och hållet fria, och 
beväpnade med temligen små och hoptryckta klor. Svansen är i 
allmänhet längre än hos mullvadarne (Talpa)^ glest hårig, och 
mer eller mindre tydligen fjällig. Hårfällen är fin, liksom hos 
Talpa, och saknar egentlig bottenfäll, men den är något yfvi- 
gare. Sjelfva håren likna dem af detta slägte, men äro mera 
kerhet kunnat bestämmas, äfvensom de på dem följande hörntänderna. I 
afseende på de oäkta och äkta kindtänderna hafva vi följt G. MiVART (No- 
tes on the osteology of the Insectivora, 1. c), som dock endast afviker 
från Ed. Beandt i afseende på dessa tänder deruti, att han räknar å hvar- 
dera sidan af öfverkäken en oäkta kindtand mera än den sednare, och följ- 
aktligen anser den för en oäkta kindtand, som den sednare ansett såsom 
den första äkta D:o. Derigenom vinnes det mera naturliga förhållandet, 
att antalet af de äkta kindtänderna blir lika i båda käkarne, samt öfver- 
ensstämmande med det hos slägtet Talpa. — Hos slägtet Blarina har, oss 
veterligen, det verkliga förhållandet med tänderna ännu icke blifvit iakt- 
taget. 
