236 
af underkäkens ledknappar '). De gnagande framtänderna äro 
4: 2:ne i hvardera käken, och om man, såsom hos Dupliciden- 
taterna, finner 4 framtänder i öfverkäken, så är det ena paret 
beläget bakom det andra, samt icke tjenligt till gnagning, 
d. v. s. icke utnistadt med skärande egg. Till de förra tän- 
dernas karakter hörer dessutom, att de endast hafva emalj på 
sin främre sida, hvilket gör att deras egg vid nötningen alltid 
kommer att bibehålla sin skarphet, emedan den bakom emaljen 
varande dentinen afnötes, så att den förre bildar en uppstående 
skarp kant. Dessutom äro de äfven utmärkta derigenom att 
de hafva öppen rot och persistent tandpulpa, samt icke äro 
underkastade någon vexling eller fällning. Den persistenta tand- 
pulpan gör att de från roten alltjemnt tillväxa i samma mån 
som de vid spetsen afnötas. Om genom en tillfällighet någon 
af dem går förlorad, och den motstående tanden följaktligen icke 
blir utsatt för den afnötning , som den andra tanden eljest åstad- 
kommer, så blir genom dess ständiga tillväxt följden deraf den, 
att tanden utväxer till en ovanlig längd, så att den stundom 
bildar en cirkel. Det bakre paret af öfre framtänderna, som stun- 
dom förefinnes (t. ex. hos hararne) är underkastadt ömsning. 
I direkt samband med det sätt, hvarpä gnagtänderna användas, 
står den egendomliga formen af underkäkens ledknappar, och 
man kan med fog säga, att endast för detta ändamål, och icke 
för tuggningen med kindtänderna, hafva de blifvit longitudinella. 
För att än kunna ställa de öfre och än de undre framtänderna 
främst, och derigenom än afnöta de öfres och än de undres 
dentin, samt sålunda hålla eggen skarp, var det nödvändigt att 
med underkäken kunna verkställa rörelser i longitudinell rikt- 
ning, eller med andra ord att kunna skjuta den fram och till- 
baka. Härtill fordrades naturligtvis den longitudinella formen 
af dess ledknappar såväl som af foss(B articulares för desamma. 
Tillfölje af dessa gnagtänders betydliga längd äro kindtänderna 
vid gnagningen i föga eller ingen beröring med hvarandra, och 
det är lätt att se, att de hafva de undre framtänderna bakom 
1) Chiromys madagascariemis , som tillhör halfapoinas grupp, öfver- 
ensstämmer i båda dessa karakterer med gnagarne, och den räknades der- 
före ännu af J. A. Wagner (Archiv fiir Naturgeschichte, von Erichson, 
7:er Jahrg. 1841) till gnagarne. Peters har hos den funnit aifallande 
hörntänder, (jch de Blainville och OWEN hafva dessutom visat dess fränd- 
skap med lialf aporna. 
