hos dem, som hafva nyckelben, merendels med en hög och 
starkt afsatt spina Uihemili majoris eller crista deltoidea. Un- 
derarmens båda ben äro distinkta, ehuru nära förenade , och ofta 
till dels sammanvuxna med hvarandra. Carpus har ofta 8 ben , 
ehuru ossa navkulare S lunatum äro sammanvuxna till ett , deri- 
genom att den har ett centralt öfvertaligt ben, os intermedimn 
s. centrale. Tummen är ofta rudimentär. Bäckenet är slutet ge- 
nom en fullständig stjmphysis mellan blygdbenen. Lårbenet har 
ofta en mer eller mindre tydlig troclianter tertius eller stark crista 
glutcea^ och underbenets båda ben äro stundom distinkta, och 
stundom nedtill sammansmälta. Tarsen består af det vanliga 
antalet ben, stundom med tillägg af ett eller tvenne supple- 
mentarben. De bakre extremiteterna äro i allmänhet betydligt 
längre än de främre, och tillfölje deraf hafva de merendels ett 
guppande lopp. 
Kroppsformen är omvexlande, men vanligen är den mer 
eller mindre undersätsig. Den hårfäll, som betäcker gnagarnes 
kropp, är stundom gröfre och stundom finare, och stundom 
hafva en stor del af håren blifvit förvandlade till hornartade 
taggar. Läpparne äro i allmänhet tjocka, och nosens sidor äro 
försedda med vibrisser eller morrhår. En del hafva stora kind- 
påsar, som stundom öppna sig inåt i munnen, och stundom utåt, 
och tjena till reservoirer för födoämnen. Ögonen äro vanligen 
medelmåttiga eller stora, sällan rudimentära, nemligen hos så- 
dana, som föra ett underjordiskt lif. Samma förhållande är det 
med utöronen. Svansen är ofta af betydlig längd, men stundom 
kort, eller ock ingen. Oftast ha framfötterua 4 fullständiga 
tår, och de bakre 5 D:o; stundom ha bakfötterna blott 3:ne 
tår, och stundom ha framfötterua 5, och bakfötterna 4 tår, 
mera sällan ha alla extremiteterna 5 tår. 
Spottkörtlarne äro i allmänhet starkt utbildade. Oesopha- 
gus är smal och lång , så att den ofta räcker ett stycke bakom 
diaphragma innan den ingår i magen. Denne sednare är en- 
kel, eller stundom genom insnörningar ofullständigt delad i 2 
till 4 afdelningar, men dess form är för öfrigt mycket omvex- 
lande Tarmkanalens längd vexlar mellan 15 och 17 gånger 
1) A. Eetzius: Magens byggnad hos de i Sverige förekommande arter 
af slägtet Lemmus, NILSSON; Kongl. Vetensk. Akad:s i Stockli. HandL 
1839 (tr. 1841) pag. 120. 
