258 
följande arten. Så nämner A. E. Holmgken, att den, ehuru 
sparsamt, årligen fångas i Stockholm. Enligt K. Collett^), är 
Kongsberg det enda ställe i Norge, der den förekommer. En- 
ligt C. Lundahl ^) förekommer den i mängd uti uppstäderna i 
Finland. För öfrigt förekommer den sporadisk i mellersta och 
södra Europa, och enligt J. F. Bratot här och der i mellersta 
och södra Eyssland, t. o. m. i Caucasien och Georgien. Dess- 
utom är den med fartyg importerad till diverse olika trakter af 
jorden, och deribland t. o. m. till Australien. Sannolikt är den 
ursprungligen äfven importerad till Europa från södra Asien 
eller nordöstra Afrika. Den är skadlig på samma sätt, som 
följande art, men då den är mindre, torde den dock kunna an- 
ses ej vara fullt så skadlig, som den, hvadan det ingalunda 
kan antagas såsom något fördelaktigt byte, att i stället för den 
hafva erhållit denna sednare. 
2. Mus decumaims, Pallas. 
Bruna Båttan. 
Öronens längd från yttre sidan af deras has ungefär 
lika med ^/^ af hufvudets D:o , ocJi öronen mycJcet glest håriga. 
Svansen kortare än kroppen. Of van gråbrun, dels med gul- 
brun och dels med svart anstrykning^ derigenom att dels gul- 
bruna och dels svarta längre styfva hår bilda en stor del af 
hårfällen, isynnerhet på ryggens midt. Under gråhvit eller 
smutsigt hvit, med temligen skarp f ärggräns på nedre delen 
af kroppssidorna. Craniet har bredden Öfver de yttre öron- 
Öppningarne lika med Va ^^^^ längd, hiterparietalbenet 
har ej formen af ett cirkelsegment , utan nästan af en trans- 
versell rhomboid, med sidodelarne trubbiga, och dessas bakre 
vinklar riktade bakåt, och med den bakre kanten något böjd. 
Be upphöjda listerna på hjessan, som utgöra en fortsättning 
af de upphöjda sidokanterna på pannbenen^ är o räta, och 
hjessan är nästan plan. Be öfre tandraderna äro kortare än 
foramina incisiva. 
1) Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift, 7:de årg. pag. 22. 
2) Bidrag till mellersta Finlands Micromammalogi ; Finska Vetensk. 
Societ:s Handl. 1851, pag. 290. 
