261 
är ungefär lika med pannbenens längd. Interparietalbenet är 
af en något irregulier, nästan rhomboidisk form. I midten af 
framkanten har det en kort spets, som inskjuter mellan hjess- 
benen. A sidorna är det snedt afskuret, med sidokanterna di- 
vergerande bakåt, och följaktligen de främre sidovinklarne 
trubbiga, och de bakre spetsiga. Dess bakre kant är något 
bågböjd. 
Bruna råttan är numera utbredd öfver hela landet, med 
undantag af Lappmarkerna, och en och annan långt aflägsen 
skogs- eller bergstrakt. Yi hafva redan under föregående art 
anfört, att den på Linnés tid här var okänd, och att den följ- 
aktligen sedan dess hit invandrat, eller sannolikt blifvit med 
fartyg hit importerad från Eyssland eller Tyskland , der den 
blifvit iakttagen något tidigare , än här. Enligt Nilsson lär den 
ej hafva blifvit funnen i Sverige förr än den på 1790-talet an- 
träffades i Skåne. Den har af A. J. Ketzius blifvit upptagen i 
hans Fauna Svecica, som utkom 1800, och var naturligtvis då 
af honom känd såsom svensk , isynnerhet som han för den upp- 
gifver dels namnet "Brun Eotta" såsom svenskt i allmänhet, 
och dels det af "Jordrotta" såsom Skånskt. Den var äfven känd 
af Thunbeeg såsom inhemsk, dä han 1798 utgaf sin lilla dägg- 
djurs-fauna, "Beskrifning på Svenske Djur," men han har deri 
icke under rätta namnet beskrifvit den Den har således san- 
nolikt icke anträffats i Sverige förr än mot slutet af förra seklet. 
Enligt Pallas hade den inom Europa först blifvit iakttagen 
i sydöstra Eyssland, hvarest den uppträdde med en betydande 
invandring till Astrachan under hösten 1727. Huruvida den 
dit invandrat från Europa, eller från sydligare länder, d. v. s. 
mellersta Asien , vågar han dock icke afgöra ^) ; men han upp- 
gifver likväl, att han hade erfarit, att den förekommer i Per- 
1) Uti hans beskrifning öfver 3Ius sylvaticus förekommer åtskilligt, 
som häntyder på, att han mider detta namn beskrifver Mus deciimanus. 
Han säger t. ex. att den är lika stor som M. rattus, och är stundom så 
stor och grym, att katten knappt vågar sig på den; samt håller sig i hu- 
sen , liksom M. rattus. 1 afseende på dess lefnadssätt för öfrigt anför han 
åtskilligt, som tydligen är lånadt från kända uppgifter om den rätta M. 
sylvaticus. 
2) Novse species Quadrupedum e Giirium ordine, pag. 92. 
3) Enligt en sednare uppgift af samme författare (Zoographia Eosso- 
Asiatica) hade den kommit från Kumaniska steppen. 
