262 
sien, hA^arifrån Gmelin hade skickat honom exemplar, och han 
förmodar, att den derstädes varit m'sprungligen bosatt. Häraf 
synes emellertid följa, att den till södra Kyssland, och sanno- 
likt andra angränsande länder i sydöstra Europa från angrän- 
sande delar af Asien invandrat på 1720-talet. Enligt J. E. Bråndt 
är den äfven i Caucasien och Gilan ursprungligen vild, d. v. s. 
förekommande i vildmarkerna, och ej vid husen. I Persien 
skall den icke hålla sig vid menniskohoningarne , utan i sådana 
jordhålor, der piggsvin haft sitt tillhåll Den är allmän äf- 
ven i Norge, och Nilsson synes förmoda, att den kommit ti- 
digare dit än till Sverige. Den lär icke förekomma i Sibirien. 
Yid Archangel hafva vi emellertid funnit den talrik. Till Eng- 
land lär den hafva kommit redan 1730. Ehuru den hos oss 
stundom är ganska talrik, der den utan hinder får föröka sig, 
uppträder den dock i de varmare länderna i större massor än 
här, och anställer följaktligen ändå större skada der än hos oss. 
Den ynglar 3:ne eller möjligen flera gånger under året, och kan 
få 8 å 10 å 12 ungar hvarje gång. 
B. Möss: Pannbenen utan upphöjda sidokanter. 
3. Mus sylvaticus, Linné. 
Shogsmusen. 
Alltid skarp gräns mellan Öfre kroppssidans grågulaktiga 
och den undres D:o rent hvita färg. Hos fullvuxna individer 
är af ståndet mellan främre ögonvinkeln och nosspetsen större 
än det mellan samma Ögonvinkel och örat. Bakfoten från 
hälen till de mellersta klospetsarne är lika lång som under- 
benet på sjelfva djuret , och längre än detsamma på skelettet. 
Interparietalbenet är åt sidorna afsmalnande och mer eller mindre 
tillspetsadt. Kindbågarne äro mycket smala. Processus zy- 
gomatici å öfverkäksbenen hafva framkanten af den undre gre- 
nen rät. Poramina incisiva sträcka sig icke tillbaka mellan 
de främsta kindtänderna 
1) I Skåne hafva vi någon gång tagit den ute på fältet i jordhål, som 
den sjelf gräft sig. 
2) Den vanligen anförda skillnaden, uti färgteckningen och proportio- 
nen mellan kroppens och svansens längd , mellan skogsmusen och husmusen , 
är ej konstant. Såsom blifvit anfördt i Skandinavisk Fauna, träifar man 
