272 
tanden i underkäken har endast 5 knölar. Kroppens längd 2V20 tum eller 
62 mill., enligt exemplar från Sibirien. C. Lundahl uppgifver kropps- 
längden af en drägtig hona, tagen i Finland, till 2^j^Q t. eller 69 mill. 
Denna lilla mus är funnen talrik i mellersta Finland af W. V. Wright 
och C. Lundahl ^) , och förekommer enligt Jap. Steenstrup i Danmark 
i Jutland och sannolikt på Seland. För öfrigt förekommer den i mellersta 
och södra Europa, samt Eyssland och Sibirien. Då den sålunda är funnen 
i vårt närmaste grannskap , är det sannolikt , att den äfven förekommer hos 
oss. Den är utmärkt genom sin litenhet, och genom sina konstiga öfver- 
täckta bon, som den något öfver marken fäster på diverse smärre växter, 
på åkerstubben eller i sädesskylarne m. m. 
Mus agrarius, Pallas. 
Mus agrariuSj J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lands, pag. 324. 
Öronen korta, rundade, deras längd utgörande väl Y3 af hufvudets D:o. 
Ofvan är den grågulaktig, med något svagare rostgul anstrykning än fö- 
regående, och denna är isynnerhet märkbar på kroppssidorna och länden. 
Långs midten af ryggen från nacken till bakre länden är ett svartaktigt 
band. Undre kroppssidan är hvit, med skarp färggräns. Svansen vanligen 
något kortare än kroppen. Storleken ungefär lika med den af husmusen. 
Förekommer i Danmark, Tyskland, Ryssland och vestra Sibirien. 
2. Sectio Smifithi. 
4—4 
Kindtänderna ^ — Canales infraorhitales är o mycket 
stora samt nedtill bredare än upptill. 
Il, Slägtet Sminthus, Keyserling & Blasius. 1840. 
Öfverläppen är framtill odelad, men har der en myclcet 
grund vertical fåra, och den är bevuxen af långa hår. Öro- 
nen äro uppstående ur hårfällen, och glest men temligen starkt 
håriga. Framfötterna hafva en rudimentär tumme, och ^ full- 
ständiga tår, och bakfötterna hafva 5 fidlständiga tår. Fot- 
sulorna äro nakna. Svansen är lång och glest hårig, så att 
1) Bidrag till mellersta Finlands Micromammalogi ; Finska Vetensk. 
Societetens Handl. 1851, pag. 291. 
2) Naturhistorisk Tidskrift af H. Kröyer, l:ste Ksekke , 2:det Bd. pag. 
446. — 1838-39. 
