285 
gen ofvan rödhrunaktig . Mellersta Jcindtanden i ÖfverJcäJcen 
har å inre sidan 2:ne vinMar, och den haJcersta i samma 
hähe har å yttre sidan 3:ne (stimdom med spår till en 4:de) , 
och å inre D:o 3 — 4 vinMar^ och dess haJcersta emaljslynga 
är haUill tnihhig eller afrundad. 
Mus rutilus, varietas minor, Pallas: Novae species Quadrupedum e Gli- 
rium ordine, pag. 247. — 1778. 
„ glareolus, Schreber: Die Säugthiere, Bd. IV, pag. 680, 
tab. 190 B. — 1792. 
Arvicola glareola, Keyserling & Blasius: Die Wirbelthiere Eu- 
ropa's, pag. 34. — 1840. 
„ glareolus, C. J. Sundewall: Tvenne för Sverige nya 
Gnagarearter samt taiidbyggnaden hos Arvi- 
cola och. Myodes; Kongl. Yetensk. Akad:s i 
Stockh. Handl. 1840 (tr. 1842) pag. 16, tab. 
I, fig. 3. - 1842. 
Lemmus glareolus, S. Nilsson: Skandin. Fauna, Däggdjuren, 2:dra 
uppl. pag. 362. — 1847. 
Arvicola glareolus, J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethi- 
ere Deutschlands, pag. 337. — 1857. 
Hypudceus glareolus, A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 
258. — 1865. 
„ „ V. Fatio: Faune des Vertébrés de la Suisse, 
vol. I, Histoire naturelie des Mammiféres , 
pag. 221. - 1869. 
Beshr. $, fullvuxen, från Torneå Lappmark, och förvarad 
i sprit. Kroppens längd från nosspetsen till svansroten 3720 
tum eller 103 millim. Längd af hufvudet 1 t. eller 30 mill. 
L. af örat från basen af dess yttre kant ^/.^ t. eller 15 mill. 
Bredd af D:o 13 mill. L. af bakfoten från hälen till mellersta 
klospetsarne 7io ^- 1^ i^^^l- svansen utan hårpen- 
tinskt ord glareolus hvarken förefinnes, eller språkriktigt kan bildas, men 
deremot af ordet glarea finnes ett diminutivum glareola, som betyder en 
liten sten, eller dylikt, och Schreber utan tvifvel har afsett detta ordet, 
så anse vi, att det bör skrifvas med sin rätta ändelse. Adjectivet till 
detta ord är naturligtvis glareolosus, och Schreber kan derföre ej rätt 
gerna hafva tänkt sig ordet glareolus såsom ett adjectivum. Att artnam- 
net är feminint ehuru slägtnamnet (Arvicola) är masculint, betyder natur- 
ligtvis ingenting, då båda äro substantiver. Keyserling- & Blasius (Die 
Wirbelthiere Europa's) hafva skrifvit detta artnamn riktigt — glareola, 
men Blasius m. fl. hafva dock sedermera återtagit det oriktiga skrifsättet 
— glareolus. 
