298 
utåt böjdt. A yttre sidan af underkäkens corpus är en skarp och 
sned crista. Craniet af yngre individer saknar den långsgående 
kölen å pannan , och har sidokanterna af interparietalbenet trub- 
biga, men ej konkava, samt nackekammen lag. Hela craniet 
är smalare, och hjessan kullrig och utan skarpa sidokanter. 
Tänderna. Öfv er käken: Fram tänderna framtill ganska 
mörkt gulbruna, och med ett temligen tydligt spår till långs- 
gående fåra nära yttre kanten, och utanför denna en skarp 
kant, och med eggen konkav, och vanligen är den ena något 
kortare än den andra. Den l:sta kindtanden har å kronan 5 
emalj slyngor, samt å yttre och inre sidorna 3 me utstående vink- 
lar, samt är större än de andre. Den 2:dra kindtanden har 4 
emaljsl3mgor, samt å den yttre sidan 3me, och å den inre 2me 
utstående vinklar. Den 3:dje eller bakersta kindtanden är bakåt 
afsmalnande , och har 4 emaljslyngor, af hvilka den bakersta , 
som baktill är trubbigt tillspetsad, genom en inifrån ingående 
bugt till hälften är delad i 2me. Den har å yttre och inre 
sidorna 3:ne utstående vinklar. — Underkäken: Den l:sta 
kindtanden, som är den vida största, har å kronan 5 emalj- 
slyngor, af hvilka den främsta genom en yttre och en inre bugt 
företer antydning till delning i 3:ne slyngor; och å yttre sidan 
har den 4, samt å den inre 5 utstående vinklar, af hvilka den 
främsta å hvardera sidan är obetydligt framstående samt afrun- 
dad. Den 2: dra kindtanden har å kronan 5 emaljslyngor, samt 
å yttre och inre sidorna 3:ne utstående vinklar. Den 3:dje, 
som är den minsta, har å kronan 3:ne emaljslyngor, samt å 
yttre och inre sidorna 3:ne utstående vinklar. 
Yattensorken förekommer hos oss allmänt från Skåne till 
Finmarken i Norge, dock helst på fuktiga ställen, och i grann- 
skapet af vatten, såväl inne i landet som vid hafsstränderna. 
Enligt Nilsson är det den brunaktiga färgförändringen som fö- 
rekommer vid de sednare. Både i södra och mellersta Sverige 
äro båda färgförändringarne enligt våra egna iakttagelser un- 
gefär lika allmänna. C. G. Löwenhjelm ^) har iakttagit den i 
Pite och Lule Lappmarker, och A. J. Malmgeen*'^) har funnit 
den i grannskapet af Balsfjorden i Vestfinmarken i Norge. För 
1) Öfversigt af Kongl. Vetensk. Akad:s Förh. 1846 (tr. 1847) pag. 124. 
2) Iakttagelser och anteckningar till Finmarkens och Spetsbergens 
Däggdjursfauna; Öfversigt af Kongl. Vetensk. Akad:s Förh. 1863 (tr. 1864), 
pag. 144. 
