311 
icke obetydlig skada å sädesvegetationen. Den förekommer stmi- 
dom på högländta ställen bland buskar, träd ocli stenar, och 
gräfver sig hålor mider trädrötter och stenar, m. m. På de 
sandiga hafsstränderna vid en del af det östra Skåne, som äro 
bevuxna af strandhafre (EJymus ar enar lus), hafva vi funnit den 
synnerligen talrik. Dess föda utgöres vanligen af vegetabilier, 
ehuru den, enligt Blasius äfven kan fångas i fällor, som blifvit 
betade med fläsk och kött. För oss har det dock icke lyckats 
att fånga den i sådana fällor. Den äter under vintern stun- 
dom trädbark. Yi hafva ofvan pag. 283 anfört, att vi här 
vid Upsala iakttagit, att åkersorken under vintern stundom 
gnager barken af unga oxlar och plantor af andra trädsorter. 
Den afgnager barken rundt omkring stammen, så att trädet 
eller plantan dör bort. Den lär lefva i monogami, och ynglar 
flera gånger (3—4) under året, och föder hvarje gång 4—7 
blinda ungar. Dess farligaste fiender äro räfvar, vesslor, vråkar, 
kärrhökar, tornfalkar, och ugglor. 
IV. Slägtet Myodes, Pallas. 1811. 
Kroppsformen är Mumpig^ med stort Jiufvud och trubbig 
nos^ samt korta extremiteter. Ögon och öron äro små^ och de 
sednare helt och hållet dolda i fällen, men docJc fullständiga. 
Svansen , som är täthårig , är mycket hört , och icke eller knappt 
längre än halfva hufvudet. Klorna å framfötterna äro van- 
ligen större än de å de bakre ^ men någon gång mindre än 
dessa., och deras tumme är rudimentär och försedd med ofull- 
ständig klo. Kindtandraderna äro jemnbreda^ och den baker- 
sta kindtanden i underkäken har 4 emaljslyngor^ af hvilka 
den ena^ som har sitt läge vid tandens yttre kant^ är helt 
liten, och de andra 3:ne äro nästan parallela, och hafva alla 
ungefär samma transverselt elliptiska form, samt äro åtskilda 
genom 2:ne från inre sidan fullständigt genomgående bugter. 
Den bakersta kindtanden i Öfverkäken har endast å transver- 
sella emalj slyngor, af hvilka de 3:ne bakre hafva en något 
sned riktning, samt äro parallela. Craniet är något nedtryckt 
och breät, bredare än hos föregående slcigte, med starkt ut- 
stående och å midten breda kindbågar, och starkt hopknipen, 
och hos äldre individer kölad panna. 
21 
