358 
den äro endast 3:ne ben, derigenom att ossa navkulare och 
hmatum äro sammanvuxna till ett ben, som är det största i 
liandlofven. 2:dra raden har vanligen 5 ben, derigenom att os 
muUanguIum minus är deladt i 2:ne, af hvilka det bakre van- 
ligen får benämning af os intermedium s. centrale. Hos ett af 
de 3:ne exemplar, som vi haft tillfälle att undersöka, äro ossa 
miiUangulum majus & minus sammanvuxna till ett ben. Ärt- 
benet är af vanlig storlek. Vid inre sidan af handlofven är ett 
temligen stort, plattadt och något aflångt öfvertaligt ben fä- 
stadt, som bidrager att göra handlofven bredare. Tummens 
och lillfingrets mellanhandsben äro korta, isynnerhet det förra. 
A undre sidan af lederna mellan mellanhands- och fingerbenen 
förefinnas 2me sesamoidben vid hvardera. — Bäckenet är tem- 
ligen stort, och båda blygdbenen äro med hvarandra uti sym- 
physis så sammanvuxna, att suturen å undre sidan försvunnit. 
Höftbenen äro smala och trekantiga, och vid främre ändan nå- 
got horisontelt plattade , och litet utåt böjda. Foramen ohtura- 
torium är stort och nästan ovalt. Processus ileopectinceus är 
framstående och ojemn. Sittknölen har formen af en tjock, 
ojemn, uppstående och bågböjd kant vid bakre och öfre delen 
af sittbenen. Lårbenet är 3Vio t. eller 108 mill. långt. Det 
visar sig således i proportion kort, och dess form är plattad fram- 
ifrån bakåt, derigenom att dess båda ändar äro breda, och ungefär 
å midten af yttre sidan af kroppen är en stark trochanter 3:tius , 
och mellan den och trochanter major vid den öfre ändan, och 
condylus externus å den nedre är en skarp crista^ som isynner- 
het å sednare stället är stor. Halsen för det halfsphseriska led- 
hufvudet är temligen lång, och trocJianter major är hög och 
uppstigande högre än ledhufvudet, hvilket gör att benets öfre 
ända synes tvåklufven. TrocJianter minor är starkt utstående. 
Underbenet är 4Vin eller 132 mill. långt, och således längre 
än lårbenet. Dess båda ben äro nedanför midten sammansmälta, 
men ehuru exemplaret är temligen gammalt, dock icke så full- 
ständigt, att ej gränsen dem emellan är tydlig. Skenbenets 
öfre del är starkt böjd, och såsom vanligt trekantig, och öpp- 
ningen mellan det och vadbenet är stor och lång. Crista tibi(B 
är starkt framstående, och skenbenets både yttre och bakre si_ 
dor äro upptill djupt konkava långsåt. Vadbenet har vid öfre 
ändan, der det, ehuru med tydlig sutur, är fästadt vid bakre 
delen af skenbenets yttre condylus, ett utåt och nedåt böjdt 
