361 
säck), som tydligen är en kloak. Moegan säger derföre med 
rätta, att de äro "monotrematoiis". De körtelartade säckar (gäll- 
pimgarna), som afsöndra bäfvergällen (castoreum), utgöra egent- 
ligen en säck, som är delad i 2:ne. Hos en fallvnxen bäfver 
äro de 3 — 5 tum vkm. långa. De liafva sitt läge något framom 
och pä sidorna af kloaken, och m3mna med en gemensam öpp- 
ning hos honan i slidan (vagina), och hos hanen i prseputial- 
slidan, hvilken är lång, och mycket liknar den sednare. Dessa 
organers ändamål är ej kändt, men man förmodar, att de hafva 
någon betydelse i och för fortplantningen. Bakom gällpung^irne 
befinna sig 2:ne andra körtelartade säckar, som äro något mindre, 
och som hvardera med en smal hals eller afloppskanal mynna 
med en särkskild öppning å hvardera sidan af kloaken. De af- 
söndra ett oljeartadt, tjockflytande ämne af en egen lukt, och ha 
deraf fått benämningen oljepungar. Hanens prseputialslida såväl 
som honans vagina mynna i kloaken. Könen äro till det yttre 
hvarandra lika, och kunna endast genom dissection säkert be- 
stämmas. 
Bäfvern, som fordom varit utbredd öfver hela Sverige, t. 
0. m. i dess sydligaste provins , Skåne , är nu på väg att hos oss 
blifva helt och hållet utrotad. Genom sina utmärkta och så ofta 
åberopade "instinkter" är detta djur ett af de mest anmärknings- 
värda bevisen för den vishet, som genomgår naturen, och äfven 
uppenbarar sig hos de "oförnuftiga djuren" ; och det kan derföre 
med rätta anses såsom ett groft helgerån inom naturens sköna 
tempel , att utrota ett sådant djur. Någon säker och tillförlitlig 
uppgift om bäfverns förekomst i Sverige under närvarande tid 
är oss icke bekant. Yi hafva endast sett ett par förmodanden i 
detta afseende, som icke äro grundade på egna direkta iaktta- 
gelser. Uti Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift, 3:dje år- 
gången (1865) sid. 239, anföres af redaktionen, att "fullt till- 
förlitlig sagesman har försäkrat, att möjligen en och annan en- 
staka bäfver ännu finnes qvar" i Vesterbotten , "samt att han 
(sagesmannen) förlidet år ej med visshet hade reda på mer än en 
enda^ som då vistades i Lina kapell, i trakten af Gelisnolly". 
Uti samma tidskrifts 7:de årgång (1869) sid. 52 har Öfver- 
jägaren L. J. Hallgren, bland andra uppgifter om det jagtbara 
vildbrådet i Jemtlands vestra fjelltrakter samt trakten kring 
Storsjön, lemnat den, att bäfvern derstädes "troligen är för- 
svunnen ; en och annan Lappmans utsago ger dock anledning till 
24* 
