365 
och vester om bergen i Oregon, Washington, Californien och 
Nevada äro bäfrarne ännu talrika. Norrut går bäfvern så långt 
trädvegetationen sträcker sig. 
Vi finna således af dessa uppgifter, att bäfvern ännu, oak- 
tadt alla de förföljelser, för hvilka den isynnerhet under närva- 
rande sekel varit utsatt, är ett bland de däggdjur, som hafva 
den vidsträcktaste geografiska utbredningen. Den har dock under 
föregående tidsperioder varit vida mera allmänt utbredd än nu, 
och detta i förening med dess höga geologiska ålder, och högt 
utbildade intelligens gör den till ett af de mest intressanta 
däggdjuren. Med afseende på dess allmänna förekomst inom 
Sverige under äldre tid få vi nämna, att enligt S. Nilsson 
(Skand. Fauna) icke sällan skeletter af bäfrar finnas i södra 
Skånes torfmossar; och ofvan hafva vi omnämnt ett ovanligt 
stort cranium af bäfver, som blifvit funnet i en sådan. I Skåne 
har bäfvern mycket tidigare — sannolikt redan före den histo- 
riska tiden — blifvit utrotad, än i Småland, hvarifrån framl. 
Prof. C. P. Thunbeeg, enligt hvad af Prof. S. Nilsson anföres i 
Skandinavisk Fauna , för omkring 60 — 70 år sedan hade erhållit 
den sista bäfvern. Enligt en oss meddelad uppgift af framl. 
Medic. Cand. A. J. Wetterbero förekom bäfvern ännu i början 
af detta sekel vid Moråns utlopp vid sjön Moren i T veta socken 
af Calmar län, äfvensom vid Morebo i Mörlunda socken, och 
Lilla Akerhult i Virserums socken, allt af samma län. Detta 
anföres äfven af Gabriel Chr.elius Möjligen hade den af 
Thunberg erhållna bäfvern blifvit tagen vid något af dessa ställen. 
Enligt hvad som äfven anföres i Skandinavisk Fauna, utvisar den 
gamla Östgöta landskapslagen från slutet af 13:de seklet, att 
bäfrar på den tiden förekommo inom Östergötland. Samma för- 
hållande är det med Vestgöta lagen. Enligt Philos. Doct. C. 
KuD. Sundström^) funnos bäfrar ännu 1842 vid TrÖselfven i norra 
delen af Karlskoga socken i Nerike, och hade der byggt hus. 
1) "Försök till en Landskapsbeskrifning om Tuna läns Sewedes och 
Asbolands häraders fögderi uti Calmar Höfdingedöme", tr. 1774, Cap. 53, 
3:dje §, pag. 134, der det heter: "att Bjurar syntes vid Moråns utlopp ur 
sjön Moren på Kantebo egor i Tveta socken; annars äro dessa djur här 
sällsynta." 
2) Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift, 3:dje årgången, 1865, 
pag. 149. 
