370 
Äldre författare, och deribland äfven Gisler, uppgifva, att bäf- 
rarne inuti sina hyddor hafva 2 till 3 våningar, för att i mån 
af det omgifvande vattnets stigande eller fallande kunna flytta 
upp eller ned i dessa. Denna uppgift förkastas såsom helt och 
hållet falsk af Morgan, som uti alla de af honom öppnade bäf- 
verhyddorna endast funnit ett golf, och således endast en våning. 
Feragen har äfvenledes endast sett en våning. Då de inrätta 
sina fördämningar, för att med deras tillhjelp moderera vatten- 
ståndet, så att det, enligt hvad Morgan anförer, alltid är nästan 
det samma, så synes det som en indelning i våningar skulle 
vara öfverflödig. Endast på sådana ställen, der de icke hafva 
dammar eller fördämningar, vore den behöflig; men då Feragen 
icke iakttagit den vid Nses, oaktadt bäfrarne der icke hafva 
några fördämningar, så synes det vara tydligt, att uppgiften är 
grundad på ett misstag. A. H. Green ^) uppgifver äfvenledes 
endast en våning, men K. Brown 2) uppgifver 2:ne, men denna 
sednare uppgift är synbarligen oriktig. Vid sidorna af golfvet 
hafva de sina liggplatsar, och dessa äro bäddade med gräs (en- 
ligt Gisler af Carex vesicaria). Hyddan är inuti särdeles ren 
och snygg. Till hvarje sådan bäfverhydda höra vanligen 2:ne, 
men stundom flera ingångar, som mynna i kanten af golfvet, 
och äro gjorda med stor skicklighet. Dessa gångar gå alltid 
mer eller mindre nedåt, under marken eller vattnet, och äro 
derföre under normala förhållanden aldrig blottade. Enligt 
Feragen går den ena af dessa gångar åt landsidan; men enligt 
Morgan gå båda gångarne ut till bottnen i det vatten (göl eller 
ström), som alltid är i hyddans grannskap. Den ena gången 
går utan några krökningar i en småningom sluttande riktning 
rakt ut till vattnet, och betraktas af Morgan såsom väg för in- 
och utförandet af de afskurna grenar eller små stockar, hvars 
bark bäfvern förtär i hyddan ; och den andra går vanligen tvärt 
nedåt, samt böjer sig i diverse riktningar tills den slutar i den 
graf, som bäfvern ofta har gräft omkring hyddan, och som är 
full af vatten , eller ock slutar den uti det öppna vattnet. Denna 
anses af Morgan såsom den väg, genom hvilken bäfvern vid^ 
andra tillfällen springer ut och in i hyddan. Dessa gångar äro 
försedda med ett groft bygdt tak, och en mera fast och jemn 
1) The Journal of the Linnean Society vol. X, pag. 364. — 1869. 
2) Ibra. pag. 367. 
