418 
Underslägtet Lepus (sensu strictiori). 
Se ofvan! 
1. Lepus timidus, Linné. 
Nordharen. 
Öronen från pannan föga eller iche längre än liufvudet. 
Svansen utan håren räcJcer iclce till knäleden, då hakre extre- 
miteten utsträcJces, och är antingen helt och hållet hvit, eller 
med ett gråaldigt långsgående streck ofvan. Näsbenens största 
bredd innehålles iche 2:ne gånger i deras längd. Ben l.sta öfre 
kindtanden har 3:ne tydliga ingående emaljbugter, nemligen 1 
i den inre , och 2:ne i den främre kanten. 
Lepus timidus, Linné: Systema Naturse, edit. X:ma, pag. 57. — 1758. 
„ „ Idem: Fauna Svecica, edit. Ilida, pag. 9. N:o 25— 1761. 
„ variabilis , Pallas: Novsb Species Quadrupedum e Glirium ordine, 
pag. 2. — 1778. 
„ timidus, C. P. Thunberg: Beskrifning på Svenske Djur, pag. 38. 
- 1798. 
,, A. J. Eetzius: Faunae Suecicse pars I:ma pag. 31. — 
1800. 
,, variabilis. Pallas: Zoographia EossoAsiatica, vol. 1, pag. 145. — 
1811. 
,, borealis , S. Nilsson: Skandinavisk Fauna, Däggande Djuren, l:sta 
uppl. pag. 211. — 1820. 
,, variabilis, Idem: Illuminerade figurer till Skandinaviens Fauna, 6:te 
häft. pl. 16; 7:de haft. pl. 19 & 22. - 1832. 
,, ,, C. U. Ekstköm: Tidskrift för Jägare och Naturforskare, 
1834, pag. 977, med 3:ne plancher. 
,, canescens, S. Nilsson: Skan din. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. pag, 
429. - 1847. 
„ borealis, Idem: ibm, pag. 440. — 1847. 
„ timidus, W. Liljeborg: Kongl. Vetenskaps Akademiens i Stockh. 
Handl. 1850, pag. 267. - 1851. 
,, variabilis, J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 
lauds, pag. 420. - 1857. 
„ timidus, A. E Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 280, med 
figurer, — 1865. 
,, variabilis, V. Fatio: Faune des Vertébrés de la Suisse, Histoire 
Naturelle des Mammiféres, pag. 251. — 1869. 
An7n. Allt sedan Erxleben (Mammalia, 1777), Gmelin (Systema Na- 
turae, edit. XIII:ma, 1788), Sohrebkr (die Säugthiere, 1792) och Pallas 
(Zoographia EossoAsiatica, 1811), begingo det felet, att på den i mellersta 
