436 
henne t. o. m. iakttagit superfoetation , eller att hon parat sig 
och blifvit ånyo hafvande medan hon ännu varit drägtig. Bevis 
derpå har man funnit deri, att man i den ena säcken eller af- 
delningen af lifmodern funnit fullbildade, och uti den andra så 
små ungar, att de knappt voro större än den yttersta leden af 
en tumme Ungarne växa fort, och de af 1: sta kullen äro , 
enligt de af oss ofvan lemnade måtten, före jultiden nästan så 
stora , som de gamla. Utan denna starka propagation och hastiga 
tillväxt skulle nordharen, åtminstone i en del trakter, ofelbart 
blifva utrotad, emedan han är utsatt för förföljelser af en mängd 
fiender, bland hvilka, såsom vanligt, menniskan är den värsta-). 
Bland hans andra fiender äro loen, räfven, vargen, kungsörnen, 
bergufven och dufhöken de farligaste •^). I allmänhet gör han 
ringa eller ingen skada, ehuru han uti vår föregående jagtlag 
räknades lika med de fogelfria skadedjuren. Någon gång kan 
han emellertid uti trädskolor, såsom ofvan är uppgifvet, göra 
temligen betydlig skada å unga trädplantor; och hans besök i 
kältäpporna kunna äfven vara förderfliga för kålen, som är ett 
af hans mest omtyckta födoämnen. 
2. Lepus europaeus, Pallas. 
Tyshe Haren. 
Öronen från pannan omlcring 7io ^' ^^^^^ längre 
än htifvudet. Svansen utan håren rächer ungefär Ull knäleden^ 
då haJcre extremiteten utsträckes, och är ofvan svart. Hufvu- 
dets sidor hafva ett mer eller mindre tydligt ljust hand, som 
går från sidan af nosen genom ögat hortåt hasen af Örat. 
Näshenens största hredd innehålles 2:ne gånger i deras längd. 
Den l:sta öfre kindtanden har endast 2:ne djupare ingående 
tydliga emaljhugter, nemligen en i den inre , och en i den främre 
kanten. 
1) Skandin. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 437. 
2) Den för hararne mest förstörande jagtmetoden är fångandet med 
snara. 
3) Uti Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift 5:te årgången (1867) 
pag. 45 omtalas, huruledes en varglo, under det han af jägaren (P. BÄCK) 
i 3:ne dagars tid förföljdes hade tagit 9 harar. 
