468 
kunna möjligen äfvenledes vara en följd af domesticationen , då sldljaktig- 
heterna i dessa afseenden icke äro särdeles betydliga. Hos tamkatten hafva 
vi i afseende på näsbenens längd funnit någon föränderlighet , och vi hafva 
hos honom stundom funnit dem sträckande sig något längre tillbaka än 
öfverkäksbenen ehuru icke så långt som hos F. catiis, och stundom funnit 
dem slutande framom dessas bakre kant Vi hafva hos tamkatten äfven- 
ledes iakttagit någon föränderlighet i formen af foramina incisiva , ehuru vi 
aldrig funnit dem så korta som hos F. catus. 
Då tamkatten , och i någon mån äfven F. catus , i anseende till färg- 
teckningen är särdeles föränderlig, och man stundom, såsom Cretzschmar 
och Nilsson anmärka, träffar tamkattor, som deruti i det närmaste likna 
F. catus, så är det tydligt, att denna vid distinktionen dem emellan icke 
kan tagas med i räkningen. 
Det förhållandet, att de förvildade tamkattorna vanligen uti kroppens 
storlek och gröfre byggnad , uti svansens yfviga hårbetäckning , och stundom 
äfven uti färgteckningen förete en märkbar öfvergång till Felis catus, synes 
oss särdeles mycket talande för den af Nilsson yttrade åsigten, "att vår 
nordeuropeiska Tamkatt härleder sig mest från den europeiska Skogskatten" 
(F. catus); eller åtminstone från en blandad af komma af denne och den 
sannolikt ursprungligen till södra Europa i domesticeradt tillstånd införde 
Felis maniculatus Bastarder mellan tamkatten och F. catus träffas både 
enligt Blasius och V. Fatio icke så sällan i de trakter, der den sednare 
förekommer 3). Det vanliga förhållandet är emellertid att bastarder, som 
äro propagativa, slutligen öfvergå till formen af endera af stamarterna. 
Det må här anmärkas, att den omständigheten, att de Schweitziska 
urinvånarne, som lefvat i de bekanta pålbyggnaderna , enligt RxiTlMEYER ) 
icke haft någon tamkatt , ehuru den europeiska vildkatten i deras trakter då 
allmänt förekom , och ehuru dessa urinnevånare innehade en kulturgrad , som 
gjorde en domestication af vildkatten möjlig, gifver anledning till den för- 
modan, att kattens domestication inom Europa icke är ursprunglig, och 
följaktligen talar för deras åsigter, som antaga, att tamkatten från början 
till Europa blifvit införd från Orienten. 
1) Enligt de af Blainville å pl. X lemnade figurer öfver craniet af 
F. maniculatus , räcka näsbenen hos denne icke så långt tillbaka som öfver- 
käksbenen; och Blainville anmärker, att det icke är fullt sannt, att ske- 
lettet af den är alldeles öfverensstämmande med det af tamkatten. 
2) Äfven V. Fatio anser det sannolikt, att tamkatten härstammar 
från F. catus. 
3) Enligt J. E. Gray känner man bastarder af tamkatten och : Felis 
chaus, rubiginosus, ornatus, viverrinus och caffer. — Ar 1870 meddelades 
i allm. tidningar uppgift om en sammanparning mellan en tamkatt och en 
hane af lo i trakten af Kiel (Tidn. Nya Dagl. Allehanda, N:o 14, 1870). 
4) Die Fauna der Pfahlbauten der Schweiz; Neue Denkschriften der 
allgemeinen Schweizerischen Gesellschaft fiir die gesammten Naturwissens- 
chaften, Bd. XIX, pag. 23. - 1862. 
