487 
främste är den grundaste. Den vanligen enda permanenta mel- 
lan tand en å 11 varder a sidan har å kronan 4 flikar eller taggar, 
af hvilka den främste är den minste, och stundom saknas, och 
den derpå följande är den störste , utgörande den större delen af 
kronan. Eoftanden har en spetsig och tydligen afsatt häl, och en 
treflikig krona, hvars bakersta flik har en bugt i eggen, såsom 
en antydning till dess delning i 2:ne. Snedt innanför och något 
bakom roftandens bakersta kant sitter den lilla transversella 
knöltanden. — Underkäken: Hörntanden saknar framtill den 
skarpa kant, som den i öfverkäken derstädes har, och å yttre 
sidan har den endast 2:ne långsgående gropar. Af de båda 
mellantänderna har den främre 3:ne flikar, af hvilka den baker- 
sta är föga märkbar, och den bakre 4 flikar, af hvilka den ba- 
kersta är helt liten. Eoftanden har 2:ne hufvudsakliga flikar, 
och vid bakre kanten af den bakre af dessa en helt liten flik 
eller afsats, som någon gång saknas. 
Yargloen eller lodjuret synes numera inom vårt land före- 
komma mera fåtalig än förr. De trägna förföljelser dels genom 
jagt med hundar och dels genom fångst, för hvilka den varit 
och är utsatt , hafva utan tvifvel härtill bidragit. Den anträffas 
emellertid då och då från och med södra Småland och Blekinge 
till Norrbotten, ehuru den, enligt Skandinavisk Fauna icke före- 
kommer norr om polcirkeln. Inom Skåne visar den sig högst 
sällan, och aldrig på södra Skånes slättbygd. I de nordliga och 
mellersta skogbevuxna trakterna af denna provins visar den sig 
någon gång, och då vanligen ett par i sällskap. Uti l:sta upp- 
lagan af Skandinavisk Fauna, Däggande Djuren, pag. 10 upp- 
gifver S. Nilsson, att i Februari månad 1818 en gammal hona 
och en yngre hane blefvo skjutna i trakten af Beckaskog i Skåne. 
Samma sak anföres sedermera af H. Gadamer i Sv. Jägareförb:s 
Nya Tidskrift 2:dra årg. pag. 226, utan närmare uppgift öfver 
tiden. Den 9:de December 1852 blef en gammal hane skjuten 
i trakten af Eöstånga i mellersta Skåne, och försåld till Uni- 
versitetets i Lund zoologiska museum, der den uppstoppad för- 
varas. Enligt den uppgift, som vi erhöllo af den, som skjutit 
honom, skulle äfvenledes denne varglo hafva haft en annan 
Sidan i sitt sällskap. Enligt den i Sv. Jägareförb:s Nya Tid- 
skrift, 2: dra årg. (1864) pag. 84 — 85 lemnade jagtstatistiken hade 
inom Blekinge län åren 1829—1839 femtiofyra vargloar blifvit 
fällde, men enligt den i samma Tidskrifts 5:te årgång (1867) 
32 
