508 
som i Finland, Eyssland och Sibirien anlägger den en vinterdrägt i 
som är öfver allt snöhvit, och hvilken gifvit anledning till de { 
af Linné gifna artnamnet nivalis , samt på vissa orter i Sveri? 
förskaffat den namnet SnÖ-miis. Äldre individer hafva i denn - 
drägt icke sällan några få svartaktiga hår i yttersta svans- 
spetsen. 
Ungarnes sommardrägt är ofvan något mörkare rödbrun- 
aktig än de äldres. En sådan ung Q, tagen den 10:de Sep- 
tember, hade kroppslängden redan 4:7io tum eller 144 mill., 
och svansens längd något öfver Vm t- ^^^^^ 25 mill. 
Oraniet. Af en fullvuxen hane. Längd 36 mill. Bredd 
öfver ossa mastoidea 18 mill. D:o öfver kindbågarne 19 mill. 
Till formen är det i det närmaste likt det af föregående art.. 
Hjernkapseln är dock baktill något litet bredare, pannan något 
mindre kullrig, och huUce ossece mera långsträckta. Ofvan den 
främre näsöppningen vid suturen mellan båda näsbenen är endast 
en mycket obetydlig grop, hvilken deremot hos föregående är 
temligen djup. Endast hos helt unga individer är ett hål mel- 
lan nackbenets condylus och proc. paramastoideus. Öfverkäks- 
benet har bakom hörntandens alveol en ytterst obetydlig bugt, 
och de båda mellantänderna äro temligen långt åtskilda, samt 
bilda icke med hvarandra någon vinkel, utan endast en bugt., 
Processus postglenoideus är icke horisontell, utan nedskjutande. 
Foramina incisiva äro temligen breda, eller nästan rundadt 
ovala. 
Tänderna äro like dem af föregående, men den 2:dra mel- 
lantanden i öfverkäken är knappt dubbelt större än den l:sta 
D:o. Likaså är den 2:dra mellantanden i underkäken icke dub- 
belt större än den l:sta D:o. ! 
Småveslan företer ungefär samma geografiska utbredning j 
som föregående. Hos oss förekommer den såväl i de sydligaste 
som i de nordligaste delarne af landet, ehuru den i allmänhet 
är vida mindre talrik än hermelinen, och på de flesta ställen 
t. 0. m. är sällsynt; och i Norge synes det vara samma för- 
hållande. Enligt C. Gr. LöwÉNHJELM ^) skall den i trakterna kring 
Arjeploug och Qvickjock i Lappland, i grannskapet af fjellen 
vara allmän , och den torde derföre vara talrikare i de norra än i, 
de södra delarne af landet. Utom Skandinavien förekommer den' 
1) Öfversigt af Kongl. Vetensk. Akaa;s Förhandl. 1846, pag. 123. 
